Єдиний унікальний № 371/483/26
Номер провадження № 2/371/1083/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді       Кириленко М.О.
за участю секретаря судового засідання    Овчаренко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миронівка Київської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2026 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 16.11.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача  ОСОБА_1 за договором №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020 у розмірі 21 567, 00 грн та судові витрати.
Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 26 березня 2026 року (головуючий суддя Гуренко М.О.) відкрито спрощене провадження у вищевказаній справі без повідомлення сторін.
Згідно розпорядження керівника апарату Миронівського районного суду Київської області №423 від 15.06.2026 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи ЄУН 371/483/26, номер провадження 2/371/1083/26», здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку із призначенням судді Гуренка М.О. на посаду судді Чернігівського апеляційного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2026 справу №371/483/26 розподілено судді Кириленко М.О. 
Ухвалою суду від 22.06.2026 справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. Задоволено клопотання про витребування доказів.
17.07.2026 на адресу суду надійшла витребувана судом інформація.
В судове засідання представник позивача не з`явився, 30.07.2026 до суду надійшла клопотання від представника позивача адвоката Усенка М.І. про підтримання позовних вимог. Просив розгляд справи проводити без участі їх представника, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.  
Відповідач в судове засідання не з`явився, повернувся конверт. Причина неявки суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 20.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  було укладено договір №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронному вигляді (а.с. 8-10).
Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту грошові кошти в розмірі 7 000, 00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 10 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань.
За користування кредитом Товариством нараховується процентна ставка, яку сторони погодили, що визначено п.1.3 Договору. 
Позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом (п.п. 1.6 Договору).
Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів з користування позикою здійснюватимуться згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.п. 3.1 п.3 Договору).
Договір підписано електронним підписом Позичальника, про що свідчить п. 8 договору, адреса, реквізити та підпис сторін.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н272 від 09.07.2019, який було направлено на номер телефону НОМЕР_1 , про що свідчить довідка про ідентифікацію, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 23).
Вказана інформація відображена в Паспорті споживчого кредиту (а.с. 11зв.-12).
Також, 20.01.2020  ОСОБА_1  електронним підписом підписав Додаток №1 до Договору про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту №458917 від 20.01.2020 Графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с. 11).
30.01.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  уклали додатковий договір №536365 до Договору №458917 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронному вигляді (а.с. 12зв.-13).
Пунктом 1.1 додаткового договору продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2 договору строку користування позикою.
Встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 10.02.2020 (п.1.2 додаткового договору).
10.02.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  уклали додатковий договір №610187 до Договору №458917 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронному вигляді (а.с. 14зв.-15).
Пунктом 1.1 додаткового договору продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2 договору строку користування позикою.
Встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 10.02.2020 (п.1.2 додаткового договору).
10.02.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  уклали додатковий договір №610265 до Договору №458917 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронному вигляді (а.с. 16зв.-17).
Пунктом 1.1 додаткового договору продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2 договору строку користування позикою.
Встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 10.02.2020 (п.1.2 додаткового договору).
10.02.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  уклали додатковий договір №610293 до Договору №458917 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронному вигляді (а.с. 18зв.-19).
Пунктом 1.1 додаткового договору продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2 договору строку користування позикою.
Встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 21.02.2020 (п.1.2 додаткового договору).
21.02.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  уклали додатковий договір №686201 до Договору №458917 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронному вигляді (а.с. 20зв.-21).
Пунктом 1.1 додаткового договору продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2 договору строку користування позикою.
Встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 03.03.2020 (п.1.2 додаткового договору).
Також матеріали справи містять Правила надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 27-33).
Відповідно до копії листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 07.01.2026 вбачається, що 20.01.2020 о 12:04:26 на карту НОМЕР_2 було зараховано кошти в сумі 7 000, 00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 46864849 (а.с. 24).
Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020, розмір заборгованості  ОСОБА_1 станом на 17.11.2020 становить 21 567, 00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 7 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 13 489, 00 грн, заборгованість за штрафом - 1 078, 00 грн (а.с. 24зв.-26).
16.11.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», керуючись главою 73 ЦК України уклали договір факторингу №ККЛУ-16112020.
Згідно вищевказаного Договору, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за Кредитними договорами (Портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим Договором, фактор заміняє клієнта у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за Кредитними договорами (п.п. 1.1, 1.2 Договору) (а.с. 34-37).
В матеріалах справи міститься Акт приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 16.11.2020 до Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 (а.с. 38зв.).
Як вбачається із платіжної інструкції №20164 від 18.11.2020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у якості плати за відступлення права вимоги за договором відступлення прав вимоги № ККЛУ-16112020 від 16/11/2020 (а.с. 39).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21 567, 00 грн, з яких: 7 000, 00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 13 489, 00 грн -заборгованість по відсотках; 1 078, 00 грн - заборгованість за штрафом (а.с. 38).
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 03.02.2026 на адресу відповідача направила досудову вимогу про виконання боргових зобов`язань за Договором №2623854 від 26.11.2021, надавши можливість останньому погасити заборгованість у сумі 21 567, 00 гривень. Однак, дана вимога відповідачем не виконана (а.с. 39зв.). Крім того, у вказаній досудовій вимогі Товариство повідомило про відступлення йому прав вимоги за вказаним кредитним договором первісним кредитором.
На виконання ухвали суду від 22.06.2026 про витребування доказів надійшла інформація від АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в банку емітовано карту НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ), на вказаний рахунок 20.01.2020 були зараховані кошти у сумі 7 000, 00 грн.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунок підтверджує існування заборгованості. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «Лінеура Україна» за договором №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020 до позивача у справі.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3вересня 2015 року №675-VIII«Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи презумпцію від платності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Тому, суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 000, 00 грн.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками на суму 13 489, 00 грн суд зазначає наступне.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Відповідно Договору №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020, строк позики 10 днів, плата за користування позикою складається з процентів: акційна процентна ставка у розмірі 1, 33%, та процентна ставка у розмірі 1,60% від суми позики, яка була сторонами погоджена відповідно до Додаткових договорів.
Суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Оскільки, за вказаними умовами договору позики та додаткової угоди до цього договору сторони погодили строк його дії по 03.03.2020, тому після зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування позикою.
У зв`язку з цим суд вважає, що підстави для нарахування відсотків за користування договором позики за межами строку кредитування (згідно розрахунку заборгованості) - відсутні.
Так, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки, нараховані у межах строку дії договору, а саме у період з: 20.01.2020 по 29.01.2020, за акційною процентною ставкою 1,33% в день, що становить - 931, 00 грн; 31.01.2020 по 09.02.2020 за процентною ставкою 1,60 % в день, що становить - 1 120, 00 грн; 11.02.2020 по 20.02.2020 за процентною ставкою 1,60 % в день, що становить - 1 120, 00 грн; 22.02.2020 по 02.03.2020 за процентною ставкою 1,60 % в день, що становить - 1 120, 00 грн.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за відсотками станом на 03.03.2020 становить 1 120, 00 грн, що відображено в розрахунку заборгованості первісного кредитора.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» підлягають частковому задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1 078, 00 грн заборгованості за пенею/штрафом, суд зазначає наступне.
Пунктом 4 договору встановлено відповідальність сторін.
За правилами п.4.4 у випадку прострочення повернення суми позики за користування позикою Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству неустойку у вигляді штрафу у розмірі 1,1% відсотка від суми позики, що становить «77,00» грн. за кожен день існування порушення, а отже заборгованість за штрафом в розмірі 1 078, 00 грн підлягає стягненню з відповідача.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за договором №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020, внаслідок чого заборгованість становить 9 198, 00 грн, яка складається з: 7 000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 1 120, 00 грн - сума заборгованості за процентами; 1 078, 00 грн - сума заборгованості за штрафом, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.
Правнича допомога надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; ордер серії ВС №1381377; детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги; акт №1080 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 13.02.2026 (а.с 42, 41, 43зв., 43, 425зв.).
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно між позивачем та адвокатом склалися договірні відносини стосовно надання правової допомоги.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч. 1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 662, 40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 42,65%, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 135, 51 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 412, 00 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», код ЄДРПОУ 35234236, заборгованість за договором №458917 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту від 20.01.2020 в розмірі 9 198, 00 грн (дев`ять тисяч сто дев`яносто вісім гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», код ЄДРПОУ 35234236 витрати на правову допомогу в розмірі 3 412, 00 грн (три тисячі чотириста дванадцять гривень) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 135, 51 грн (однієї тисячі сто тридцять п`ять гривень п`ятдесят одну копійку).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         М.О. Кириленко