Справа № 694/1307/26
Провадження № 2/698/511/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
(заочне)

08 вересня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Лазаренка В.В.,
при секретарі судових засідань Лихолат Н.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Споживчий центр» через свого представника Новікова І.А. звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовною заявою до  ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року у розмірі 13650,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (оферти) № 21.03.2024-100008032, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.03.2024 року, строком на 70 днів, з кінцевою датою повернення (виплати) кредиту 02.06.2024 року. Вказує, що процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачці кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У свою чергу,  ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на дату подання позову у неї утворилась заборгованість в розмірі 13650,00 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6000,00 грн., заборгованості по процентах в сумі 5670,00 грн., заборгованості по комісії в сумі 900,00 грн., неустойки в сумі 1080,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Представник позивача у позовній заяві також просив розглянути справу без його участі.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.05.2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Калинопільського районного суду Черкаської області.
Ухвалою суду від 22.06.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідачка повідомлялася про розгляд справи належним чино, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зіст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістомст. 1055 ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до приписів ч.ч. 3, 4, 5ст. 11 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
За змістом ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннямист. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 25.03.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» уклали кредитний договір (оферта) № 21.03.2024-100008032, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (кредитної лінії) (оферта), анкети та заявки  ОСОБА_1 від 25.03.2024 року, її відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) та підтвердження укладення кредитного договору. 
Пунктами 3.1.-3.2. пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії), (оферта) передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з пунктами 3.3.-3.3.8. кредитодавець надає позичальнику кредит на таких умовах: дата надання кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; вид фінансової послуги надання коштів та банківських металів у кредит; строк, на який надається кредит встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5168-74хх-хххх-7576. Позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання (видачі) кредиту 25.03.2024 року; сума кредиту 6000,00 грн; строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 02.06.2024 року; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн.. Неустойка 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних. 
Відповідно до додатку до кредитного договору № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року ТОВ «Споживчий центр» поінформувало  ОСОБА_1 , що для підписання та укладення договору введіть код з смс-повідомлення, тобто одноразовий ідентифікатор Е229, який було відправлене на ваш фінансовий номер телефону НОМЕР_1 .
Отже, відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки від 25.03.2024 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), ТОВ «Споживчий центр» підтвердило укладення кредитного договору у формі електронного документу з відповідачкою, яке оформлено підтвердженням про укладення кредитного договору, що є невід`ємною частиною кредитного договору № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року, який було підписано з використанням ОСОБА_1 , електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е229.
Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» 25.03.2024 року ТОВ «Споживчий Центр» через систему LigPay перерахувало на платіжну карту НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 6000,00 грн., призначення платежу: видача кредитних коштів за договором № 21.03.2024-100008032.
Згідно наданого ТОВ «Споживчий Центр» розрахунку заборгованості за договором № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року вбачається, що що станом на 07.04.2026 року заборгованість ОСОБА_1 становить 13650,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість по основному боргу, 5670,00 грн. заборгованість по процентам, 900,00 грн. – заборгованість по комісії, 1080,00 грн. – заборгованість по штрафам.
Так, за умовами кредитного договору було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн. строком на 70 днів. При цьому факт видачі  ОСОБА_1 кредитних коштів шляхом перерахування на банківську платіжну картку підтверджений достовірним та належним доказаом, а саме довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.03.2024 року.
У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачкою кредитних коштів, які в добровільному порядку не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр».
При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідача процентів у розмірі 5670,00 грн., суд виходить з наступного.
У пункті 5 заявки кредитного договору № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року та пункті 5 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 21.03.2024-100008032 сторони погодили, що процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Розрахунок заборгованості за процентами проведений з дотриманням узгоджених сторонами вказаних істотних умов договору, підписаних кредитором та позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора, а саме за період з 25.03.2024 року по 03.06.2024 року за денною процентною ставкою 1,35%, тобто у межах строку дії договору та відповідає вимогам п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а відповідачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також відповідачкою правильність здійснення ТОВ «Споживчий центр» розрахунку заборгованості за процентами у розмірі 5670,00 грн., не спростована. 
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що відповідачкою грошові кошти отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуто заборгованість за нарахованими процентами в сумі 5670,00 грн., а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр».
При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідачки заборгованості по штрафам у розмірі 1080,00 грн., суд виходить з наступного.
15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX, який набув чинності 17.03.2022 та відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022.
На час розгляду справи, строк дії воєнного стану в України продовжено Указами Президента України та діє.
З огляду на викладене, позивачем зазначене не враховано, здійснено розрахунок заборгованості по штрафам у розмірі 1080,00 грн., які відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідача комісії у розмірі 900,00 грн., суд виходить з наступного.
У п. 8 договору сторони погодили, що комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15,00% від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн..
Розрахунок заборгованості за комісією проведений з дотриманням узгоджених сторонами вказаних істотних умов договору, а відповідачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також розрахунку заборгованості по комісії.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що відповідачкою грошові кошти отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуто заборгованість за нарахованою комісією в сумі 900,00 грн., які підлягають стягненню з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр». 
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачкою належними доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» засновані на законі та умовах укладеного кредитного договору, обґрунтовані належними доказами та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року у розмірі 12570,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість по основному боргу, 5670,00 грн. заборгованість по процентам, 900,00 грн. – заборгованість по комісії, а в іншій частині позову слід відмовити за необгрунтованістю заявлених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню частково, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 2452,07 грн. (розмір заявлених вимог – 13650,00 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню – 12570,00 грн. (92,1%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом – 2662,40 грн. (2662,40 х 92.1 % : 100 % = 2452,07).  
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд, 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 21.03.2024-100008032 від 25.03.2024 року у розмірі 12570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп..
Стягнути з  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 07 (сім) коп.
У решті позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В.В. Лазаренко