Справа № 708/953/26
Провадження № 2/708/702/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Фінпром маркет" через свою представницю – адвоката Ткаченко Ю. О. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16 110,10 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів у кредит № 45298584, відповідно до умов якого відповідачеві були надані грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн строком на 30 днів, з 30.12.2025 до 28.01.2026, зі сплатою процентів у розмірі 0,186 % в день на залишок заборгованості, комісія за видачу кредиту становить 16,0 % від суми кредиту, що еквівалентно 1 520,00 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту сторони погодили нарахування пені у розмірі 4 % на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Договір підписаний електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора 66271, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець виконав умови договору, перерахувавши відповідачеві грошові кошти на картковий рахунок, однак відповідач умови договору не виконав і кредит не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16 110,10 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9 500,00 грн, заборгованості за відсотками - 530,10 грн, заборгованості за комісією - 1 520,00 грн, заборгованості за пенею - 4 560,00 грн.
25.02.2026 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 25/02/26 за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором про надання коштів у кредит № 45854514 від 07.01.2026.
Відповідно до реєстру прав вимог № 6 від 20.05.2026 до договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026 ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 110,10 грн, з яких: 9 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 530,10 грн - заборгованість за відсотками, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією, 4 560,00 грн - заборгованість за пенею.
Наведене стало підставою звернення до суду, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 16 110,10 грн, а також понесені судові витрати. 
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.08.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву. 
Під час підготовки справи до судового розгляду по суті судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав. 
За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальністю за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України.
Також, під час розгляду вказаної цивільної справи суд ураховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 
Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII).

Судом установлено, що 30.12.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів у кредит № 45298584, відповідно до умов якого відповідачеві були надані грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн строком на 30 днів, з 30.12.2025 до 28.01.2026, зі сплатою процентів у розмірі 0,186 % в день на залишок заборгованості, комісія за видачу кредиту становить 16,0 % від суми кредиту, що еквівалентно 1 520,00 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту сторони погодили нарахування пені у розмірі 4 % на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора 66271, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з квитанцією від 30.12.2025 на платіжну картку ОСОБА_1  № НОМЕР_1  здійснено переказ коштів 30.12.2025 у розмірі 9 500,00 грн.
Наведене в сукупності свідчить про те, що сторони погодили усі істотні умови договору, відповідач підписав договір та погодився його виконувати, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у кредит, перерахувавши на платіжну картку, вказану ОСОБА_1 у договорі, таким чином виконавши своє зобов`язання.
Натомість відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно з наданим розрахунком станом на 20.05.2026 становить 16 110,10 грн, з яких: 9 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 530,10 грн - заборгованість за відсотками, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією, 4 560,00 грн - заборгованість за пенею.
Судячи з наданого розрахунку, відсотки за користування кредитом нараховано відповідно до умов укладеного договору та вимог чинного законодавства за ставкою 0,186 % на день за період з 30.12.2025 до 28.01.2026. Протягом строку кредитування ОСОБА_1 оплату за кредитом не здійснював. Суд погоджується з проведеним розрахунком заборгованості за відсотками, комісією та тілом кредиту - 11 550,10 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
25.02.2026 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 25/02/26 за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором про надання коштів у кредит № 45298584 від 30.12.2025.
Відповідно до реєстру прав вимог № 6 від 20.05.2026 до договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026 ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 110,10 грн, з яких: 9 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 530,10 грн - заборгованість за відсотками, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією, 4 560,00 грн - заборгованість за пенею
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. 
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведення факту невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики.
Водночас суд не погоджується із заявленою вимогою у частині стягнення пені, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За таких обставин позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення. 
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Відтак, поданий позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами наявності заборгованості за пенею.
З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 45298584, укладеного 30.12.2025 між ним та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінпром маркет» зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 11 550,10 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 9 500,00 грн, відсотків за користування кредитними коштами в сумі 530,10 грн та комісії в сумі 1 520,00 грн.

Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Загальна сума витрат на правову допомогу в даній справі склала 6 500,00 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 11-05/26/ФП від 11.05.2026 з додатками, витягом з акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 11-05/26/ФП від 11.05.2026, актом приймання-передачі справ на наданої правничої допомоги, платіжною інструкцією № 850022336.1 від 12.06.2026 про оплату послуг правничої допомоги, ордером серії АХ № 1363629 від 11.09.2026, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018.
Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. 
За таких обставин, оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» за наслідками розгляду справи судом задоволені частково, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам (71,70 %) зі сплати судового збору в сумі 1 908,94 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 660,50 грн, а всього 6 569,44 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 203, 205, 509, 512, 514, 625, 626, 638, 1046, 1054, ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", ЗУ "Про електронний цифровий підпис", ЗУ "Про споживче кредитування" ст. ст. 4, 5, 10-12, 13, 76-84, 89, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 45298584 від 30.12.2025 зі сплати тіла кредиту в сумі 9 500,00 грн, заборгованість за відсотками в сумі 530,10 грн, заборгованість за комісією в сумі 1 520,00 грн, що загалом становить 11 550,10 грн (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 10 коп.).
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 908,94 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 660,50 грн, а всього 6 569,44 грн (шість тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 44 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. 
Учасники та їх адреси:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (код ЄДРПОУ: 43311346, місцезнаходження: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33);
Представниця позивача: адвокат Ткаченко Юлія Олегівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018, видане Радою адвокатів Полтавської області, адреса: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33); 
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).

 Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ