КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 759/7172/25 Апеляційне провадження №22-ц/824/7531/2026 | Головуючий у суді першої інстанції - Журибеда О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар Цалко Д.М., 
за участю:
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки Сівоздрава А.А.
представника відповідача Притули О.Б.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Притулою Оксаною Богданівною, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року та на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року про виправлення описки в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В:

У  квітні 2025 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 в якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : матеріальну шкоду, спричинену наданням неякісної медичної послуги, у розмірі 75050,60 грн.; упущену вигоду, спричинену наданням неякісної медичної послуги, у розмірі 193664, 75 грн.; моральну шкоду, спричинену наданням неякісної медичної послуги у розмірі 100000,00 грн.; судові витрати.
Позов обгрунтовано тим, що 04.12.2024 року ОСОБА_1 звернулась до стамотології «Стамакс» з метою отримання стоматологічних послуг, а саме лікування зуба. Ці послуги було надано ФОП ОСОБА_2 . 
Під час надання медичних послуг ОСОБА_1 неодноразово скаржилася на гострий біль та погане самопочуття, однак всі її скарги лікуючим лікарем ігнорувалися. Одразу після наданням медичних послуг у позивачки, внаслідок гострого болю, виник набряк обличчя зліва та крововилив в нижній частині очної ділянки. На наступний день набряк збільшився, з`явилось запаморочення та погіршилося самопочуття. 
05.12.2024 позивачка звернулася із скаргою до відповідача, однак відповідач не допоміг. У зв`язку із ігноруванням відповідачем скарг позивачки після надання медичної допомоги позивач змушена була пройти обстеження, відповідно до якого було виявлено ознаки лівобічного гаймориту як наслідок лікування у відповідача. 
10.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до ДСУ «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» з метою проведення медичного обстеження, під час якого лікарем було встановлено ряд набряків та синців. 
14.12.2024 відбувся повторний огляд, відповідно доя кого виявлено, що набряк зберігся. 
27.12.2024 відбувся ще один повторний огляд під час якого було виявлено, оніміння лівої губи зліва. Крім того, лікарем судовим-експертом Ніколайчук Мартою було встановлено, що зазначені тілесні ушкодження були отриманні позивачкою 04.12.2024 о 13 год. 00 хв. в ході стоматологічного лікування у відповідача. 
У зв`язку з тим, що негативні наслідки надання медичних послуг відповідачем не проходили, позивачка була змушена ще раз лікувати хронічний періодонтит 26-го зуба у медичній клініці «Мед-Део». 
Згідно проведених досліджень лікар ОСОБА_5 дійшла висновку, що перформація була відсутня до лікування 04.12.2024 у лікаря ОСОБА_6 , тобто лікар ОСОБА_6 , під час лікування зуба допустився помилки, а наслідок цієї інформації і стала «Хлорова аварія», яку лікар ОСОБА_6 виправдовував, посилаючись на лікування даного зуба 15 років тому.
Враховуючи вищевикладені обставини, з метою усунення негативних наслідків, що виникли через надання відповідачем медичних послуг позивачу, ОСОБА_1 понесла витрати у розмірі 57750, 60 грн. Ця сума складається з коштів які були витрачені виключно на лікування та встановлення причин виникнення вищевказаних симптомів, а також проводилися косметичні та терапевтичні процедури з метою усунення зовнішніх наслідків після надання медичних послуг відповідачем. 
Окрім цього, ОСОБА_1 була змушена переліковувати хворі зуби. У зв`язку з цим, мережа стоматологічних клінік «МЕД-ДЕО» надає позивачці послуги з метою усунення негативних наслідків, які завдав відповідач. Погоджена сума вартості послуг становить 17300,00 грн. 
Щодо упущеною вигоди, зазначала, що внаслідок настання негативних наслідків, спричинених наданням відповідачем медичних послуг, остання зазнала упущеної вигоди в розмірі 193664,75 грн., оскільки позивач є учасником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником юридичної фірми ТОВ «НВС Компані», під час здійснення господарської діяльності якого, державна податкова служба заблокувала податкові накладні на додану вартість.
У свою чергу, з метою розблокування даних податкових накладних, представник ДПС України та ОСОБА_1 домовилася про зустріч 10.12.2024, однак, враховуючи фізичні та моральні страждання, вона не змогла зустрітися із представником. 
Також, вказувала, що внаслідок неякісних медичних послуг вона зазнала та продовжує зазнавати тривалих душевних страждань, моральних переживань та психологічного дискомфорту, оскільки погіршилися гармонійні адаптовані умови її життя, вона була змушена неодноразово проходити медичні огляди, проходити болісні стоматологічні, терапевтичні та косметологічні послуги.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2025 позов задоволено частково. Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 75050 (сімдесят п`ять тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 80 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. 1, а.с. 175-185).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2025 заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про виправлення описки в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2025 року та у виконавчому листі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та упущеної вигоди- задоволено. Виправлено описку в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2025 у цивільній справі №759/7172/25 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та упущеної вигоди, зазначивши вірно у рішенні РНОКПП ОСОБА_2 - НОМЕР_1 , замість не вірно вказаного « НОМЕР_2 ». Виправлено описку у виконавчому листі №759/7172/25, виданого 22.10.2025 року Святошинським районним судом м. Києва, зазначивши вірно РНОКПП (ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності (для юридичних осіб) ОСОБА_2 - НОМЕР_1 , замість не вірно вказаного « НОМЕР_2 » (т. 1, а.с. 202, 203).
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить:
- рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити;
- скасувати ухвалу суду першої інстанції про виправлення описки.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що 28.04.2025 Бучанським районним управлінням поліції було винесено постанову про закриття кримінального провадження, згідно з якою в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України (ненадання допомоги хворому медичним працівником).
При цьому, зазначає, що надані позивачкою документи, на підставі яких суд першої інстанції зробив висновок про наявність вини саме лікаря відповідача у наданні медичних послуг неналежної якості (перфорація каналу), не підтверджують такого висновку, з огляду на наступне:
- за даними комп`ютерної томографії придаткових пазух носа від 12.12.2024 було виявлено ознаки лівобічного гаймориту і жодної вказівки на те, що такий діагноз перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з проведенням лікування лікарем ОСОБА_6 - у даному документі не має, а тому не підтверджує вину відповідача;
- висновок експертного дослідження № 73 від 10.12.2024 не встановлює, що "тілесні ушкодження були отримані позивачкою 04.12.2024 о 13:00 в ході стоматологічного лікування у відповідача", як про це зазначала позивачка у позовній заяві;
- консультаційні висновки лікаря-стоматолога ОСОБА_8 від 21.01.2025, а також лікаря ОСОБА_9 від 01.04.2025 та від 15.04.2025 також не встановлюють факту того, що позивачці була завдана шкода відповідачем, не містять інформації щодо предмета доказування, а відтак не є належними доказами у справі.
Також, зазначає, що його не було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі та про призначені судові засіданні у справі, у зв'язку з чим він позбавлений можливості надати докази на спростування позовних вимог позивачки (т. 2, а.с. 1-5).
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Позивачка та її представник щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, яка не з`явилася у судове засідання, оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи,04.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до стоматології «Стомакс», що знаходиться за адресою: Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Амосова 63, оф. 37 з метою отримання стоматологічних послуг, а саме лікування зуба, що підтверджується медичною карткою ОСОБА_1 .
Вищевказані стоматологічні послуги надавала клініка ФОП ОСОБА_2 .
Відповідно до скріншотів із застосунку «Вайбер», стоматологічна клініка «Стомакс» надає рекомендації з приводу знеболювальних та проти набряків препаратів.
Відповідно до висновку комп`ютерної томографії придаткових пазух носу від 12.12.2024 року пацієнта ОСОБА_1 вбачаються КТ-ознаки лівобічного гаймориту, викравлення носовї перетинки, concha bullosa праворуч, ретенційна кістка 16-го зубу.
Згідно висновку експертного дослідження №73 від 10.12.2024 року складеного ДСУ «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» відносно ОСОБА_1 , встановлено: - при судово-медичному огляді 10.12.2024 року у ОСОБА_1 , були виявлені набряк з синцями лівої половини обличчя; - зігдно КТ придаткових пазух носу від 12.12.2024 року у ОСОБА_1 лівобічний гайморит.
Консультаційним висновком лікаря стоматолога мережі клінік «МЕД-ДЕО» - Менджул М.А. встановлено наступне: - стан слизової оболонки порожнини рота, ясен, альвеолярних відростків та піднебіння: ясна в ділянці 26 зуба синюшного кольору, кровоточать при доторкуванні; дані ренгенологічних досліджень: 6.11.24- в ділянці апексу мб кореневого каналу спостерігається розрідження кісткової тканини з нечіткими границями, мб 2 кореневий канал-пропущений, перфорація стінки мб корення не візуалізується; 21.01.25 в ділянці апексу мб кореневого каналу спостерігається розрідження кісткової ктанини з нечіткими границями, мб.2 канал-пропущений, мб кореневий канал-перформація стінки кореня в проекції м`яких тканин.
Відповідно до консультаційного висновку лікаря стоматолога від 01.04.2025 року мережі клінік «МЕД-ДЕО» - ОСОБА_8 в ділянці верхівки мб кореня вивлена зона загальних змін (періапікальна радіолюсцетна область), а також визначається перфорація кореня в нетиповому напрямку. У проекції м`яких тканин цього кореня візуалізується можливий уламок ендодонтичного інструменту.
Як вбачається з консультативного висновку лікаря стоматолога від 15.04.2025 року мережі клінік «МЕД-ДЕО» - Менджул М.А., діагностовано періодонтит 26, перфорація, стороннє тіло за апексом кореня мб (попередньо-ентодичний інструмент).
Позивачем на підтвердження матеріальної шкоди надано копії квитанцій та чеків, відповідно до яких загальна сума витрачених коштів на лікування становить 57750, 60 грн.
Також, відповідно до переліку узгоджених послуг складеного мережею клінік «МЕД-ДЕО» відносно пацієнта ОСОБА_1 станом на 22.03.2025 року, вартість лікування становить 17300,00 грн.
Так, відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.
У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.
Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.
Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.
Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікар не несе відповідальності за здоров`я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.
Надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправним.
Подібних висновків дійшов Верховних Суд у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 755/2545/15-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 661/2894/16-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 686/6022/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 09 квітня 2024 року у справі № 584/947/20.
Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 344/3764/21 звернув увагу на специфіку тягаря доказування у справах щодо надання медичних послуг, вказавши, що «мають пред`являтися пропорційні вимоги до ступеня деталізації обставин справи, які надаються пацієнтами. Від пацієнтів не можна очікувати та вимагати точного володіння медичними знаннями. Вони не мають точного розуміння процесів лікування та необхідної кваліфікації для аналізу та надання обставин справи, що становлять предмет спору. З метою належної участі в цивільному процесі сторона не повинна мати професійні медичні знання. У зв`язку з цим сторона процесу, яка є пацієнтом, має право обмежитися доповіддю, що дасть змогу припустити про порушення зі сторони обслуговуючого персоналу в силу наслідків, що настали для пацієнта. Тому, з урахуванням принципу розумності, пацієнту, який звернувся до суду за захистом порушених прав, що полягають у завданні шкоди здоров`ю, слід тільки вказати на порушення, а далі тягар доказування покладається на медичну установу чи на лікаря. При цьому вказане не призводить до порушення принципу диспозитивності судового процесу, а навпаки слугує для забезпечення процесуальної рівності сторін.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, лікарем-стоматологом стоматології "Стомакс" медична допомога хворій ОСОБА_1 надавалася не у відповідності з клінічними протоколами лікування, а саме лікар під час лікування зуба допустився помилки - зробив перфорацію, у зв`язку з чим відбулося загострення у вигляді гострою болю, що спричинило набряк обличчя зліва та крововилив в нижній частині очної ділянки.
При цьому, вказаний висновок суду першої інстанції грунтувався на доданих позивачкою до позовної заяви висновку комп`ютерної томографії придаткових пазух носу від 12.12.2024, висновку експертного дослідження № 73 від 10.12.2024, консультаційних висновках лікаря стоматолога мереж клінік "МЕД-ДЕО" Менджул М.А. від 01.04.2025 та від 15.04.2025.
Разом з тим, дослідивши зміст вказаних документів, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачкою до позову документи, на підставі яких суд першої інстанції зробив висновок про наявність вини саме лікаря відповідача у наданні медичних послуг неналежної якості (перфорація каналу), не підтверджують такого висновку, з огляду на наступне.
Так, за даними комп`ютерної томографії придаткових пазух носа від 12.12.2024 було виявлено ознаки лівобічного гаймориту, однак жодної вказівки на те, що такий діагноз перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з проведенням лікування лікарем відповідача, у даному документі не має.
Висновок експертного дослідження № 73 від 10.12.2024 не встановлює, що "тілесні ушкодження були отримані позивачкою 04.12.2024 о 13:00 в ході стоматологічного лікування у відповідача", як про це зазначала позивачка у позовній заяві.
Так, у вказаному висновку лікар - судово-медичний експерт констатував, що при судово-медичному огляді 10.12.2024 у гр. ОСОБА_1 були виявлені набряк з синцями лівої половини обличчя. Згідно КТ придатковим пазух носу від 12.12.2024 у гр. ОСОБА_1 мався лівобічний гайморит. Враховуючи дані медичної документації та відомі дані обставини справи, для оцінки описаних змін необхідно призначення комісійної судово-медичної експертизи (згідно п. 2.4.1 Правил судово-медичного визначення ступню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.95 МОЗ України).
При цьому, консультаційні висновки лікаря-стоматолога ОСОБА_8 від 21.01.2025, а також лікаря ОСОБА_9 від 01.04.2025 та від 15.04.2025 також не встановлюють факту того, що позивачці була завдана шкода відповідачем, не містять інформації щодо предмета доказування, а відтак не є належними доказами у справі.
Разом з тим, зі змісту Медичної карти стоматологічного хворого ОСОБА_1 , наявної в матеріалах справи, та Виписки з медичної карти стоматологічного хворого ОСОБА_1 за підписом лікаря відповідача - ОСОБА_6 , доданої до апеляційної скарги, вбачається, що 06.11.2024 позивачка звернулася до відповідача за діагностикою порожнини роту та стану зубів з подальшим їх лікуванням.
Вона була направлена на комп'ютерну томограму в стоматології, пройшовши яку було виявлено необхідність перелікування зубів, та як раніше проведено лікування, після якого були очаги запальних процесів, а саме зуби 1.6 та 2.6, а також карієс на зубі 1.7.
ОСОБА_1 було записано на 19.11.2024, 23.11.2024, 26.11.2024 та на 04.12.2024. 04.12.2024 ОСОБА_1 прийшла на лікування зуба 2.6.
За результатами КТ - дослідження від 06.11.2024 позивачці було постановлено діагноз: хронічний апікальний періодонтит раніше пролікованого зуба (з проявами хронічного одногенного періодонтиту) 2.6 зуба.
При цьому, з метою отримання незалежної оцінки протоколу лікування (зокрема, КТ-дослідження), відповідач звернувся до Навчально-наукового медичного інституту Сумського державного університету.
Зі змісту Рецензії Навчально-наукового медичного інституту Сумського державного університету від 15.01.2026, доданої до апеляційної скарги, вбачається, наступне: 
"Період лікування: 06.11.2024-04.12.2024. Лікуючий лікар: ОСОБА_6 . Протокол лікування містить повний обсяг клінічної інформації щодо діагностики та лікування ускладненого перебігу хронічного апікального періодонтиту раніше ендодонтично лікованого зуба 6 з проявами хронічного однотогенного гаймориту.
Скарги пацієнтки, дані об`єктивного клінічного обстеження та результати додаткових методів діагностики (КТ від 06.11.2024) викладені повно, логічно та відповідають клінічній картині зазначеної патології. Опис КТ-дослідження свідчить про складну анатомію кореневої системи зуба 2.6, наявність періапікальних уражень, ознак перфорації кореня, непвоної обтурації кореневих каналів та поширення запального процесу в гайморову пазуху, що обгрунтовує складність і високий ризик ендодонтичного втручання.
Діагноз "Хронічний апікальний періодонтит раніше лікованого зуба 2.6 з проявами хронічного однотогенного гаймориту" є клінічно та інструментально обгрунтованим і відповідає чинним клінічним підходам.
Проведене лікування описано потетапно та відповідає загальноприйнятим стандартам ендодотичного лікування: адекватне анестозіологічне забезпечення, ізоляція робочого поля коффердрамом, механічна та медикаментозна обробка кореневих каналів із застосуванням сучасних іригаційних розчинів, виявлення та підтвердження перфорації кореня, своєчасне припинення активної іригації при виникненні ускладнення, нейтралізація іриганту, медикаментозна обробка та тимчасове пломбування з використанням кальційвмісного препарату.
Тактика лікаря у випадку розвитку больового синдрому та набряку м`яких тканин є обгрунтованою та відповідає клінічній ситуації. Пацієнці було надано невідкладну допомогу, проведено медикаментозну корекцію, надано роз'яснення щодо можливого післяопераційного перебігу, а також призначено подальший контрольний огляд.
Протокол містить достатній обсяг інформації для оцінки якості та обгрунтованості медичної допомоги, складений у відповідності до вимог ведення медичної документації та відображає складність клінічного випадку.
Висновок: Поданий протокол лікування є клінічно обгрунтованим, відповідає сучасним стандартам стоматологічної допомоги та може бути визнаний таким, що відображає належний рівень професійних дій лікаря-стоматолога в умовах ускладненого ендодонтичного лікування".
Крім того, до апеляційної скарги апелянтом додано постанову Бучанського районного управління поліції ГУНП від 28.04.2025 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України (ненадання допомоги хворому медичним працівником).
При цьому, колегія суддів зауважує, що оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки про виклик у судове засідання були вручені відповідачу у відповідності до вимог ч. 6 ст. 272 ЦПК України, відповідач був позбавлений об`єктивної можливості надати вищевказані докази до суду першої інстанції до ухвалення оскаржуваного судового рішення. 
Отже, суд апеляційної інстанції приймає надані відповідачем докази в якості належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у завданні шкоди позивачці, зокрема через ненадання належних медичних послуг та порушення протоколів лікування.
Таким чином, виходячи з вищевстановлених обставин справи та вимог законодавства, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, адже за наявними в матеріалах справи письмовими доказами не встановлено, що погіршення стану здоров`я позивачки виникли саме у зв`язку з діями лікаря, який надав некваліфіковану медичну допомогу пацієнтці.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Більш того, у відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Таким чином, у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Крім того, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення у даній справи, то ухвала про виправлення описки, яке є невід`ємною частиною вказаного рішення, також підлягає скасуванню.
Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову, з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5569 грн. 28 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Притулою Оксаною Богданівною, - задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року та ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року про виправлення описки - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5569 (п`ять тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 28 коп.

Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 25 серпня 2026 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова