ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2026 р. Справа № 911/1218/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Барсук М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

при секретарі: Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Ковальчук А.С., ордер СА № 1121733 від 12.05.2025;
від відповідача: Косенко І.А., ордер АІ № 2115822 від 20.04.2026,
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро" на рішення господарського суду Київської області від 22.01.2026 у справі № 911/1218/25 (суддя - Рябцева О.О.)
за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Войтовське"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро"
про стягнення 7 148 889,84 грн,-
В С Т А Н О В И В:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) "Войтовське" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Бров Міт Агро" про стягнення 7 148 889,84 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.11.2023 між СТОВ "Войтовське", як постачальником, та ТОВ "Бров Міт Агро", як покупцем, укладено договір поставки № 11/23-01 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався продати та передати у власність покупцеві у строки передбачені цим договором товар визначений у додатках (специфікаціях) до даного договору в сумі та в кількості визначеній в додатках (специфікаціях) до даного договору, а покупець зобов`язався прийняти зазначений товар і оплатити його у встановленому цим договором порядку. Позивач вказував, що на виконання умов договору сторонами були підписані специфікація № 1 від 20.11.2023 (далі - специфікація № 1) щодо поставки 150 (+/- 1 %) т сої вартістю 11 001,00 грн за 1 т та специфікація № 2 від 20.11.2023 (далі - специфікація № 2) щодо поставки 500 (+/- 1 %) т сої вартістю 11 001,00 грн за 1 т, за якими постачальником поставлено покупцю 149,98 т сої та 499,86 т сої, однак відповідач оплату за товар у повному обсязі в розмірі 7 148 889,84 грн (649,84 т * 11 001,00 грн/т) не здійснив.
Рішенням господарського суду Київської області від 22.01.2026 у справі № 911/1218/25 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ "Бров Міт Агро" на користь СТОВ "Войтовське" 7 148 889,84 грн боргу та 85 786,68 грн судового збору.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що постачальником на виконання умов договору було поставлено, а покупцем прийнято товар за специфікацією № 1 на загальну суму 1 649 929,98 грн, а також за специфікацією № 2 на загальну суму 5 498 959,86 грн, який не був оплачений відповідачем у встановлений договором строк. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ "Бров Міт Агро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в розмірі 1 649 929,98 грн, а в решті позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що відповідачем визнається факт укладення договору поставки та специфікації № 1, а також видаткових накладних до них на загальну суму 1 649 929,98 грн. 
В той же час відповідач заперечує факт укладення специфікації № 2 та видаткових накладних до неї, тобто відповідач заперечує наявність заборгованості у розмірі 5 498 959,86 грн (499,86 т * 11 001,00 грн/т), оскільки представник, від імені якого підписані ці документи з боку відповідача, не підписував вказані документи, а відтиск печатки на вказаних документах не відповідає оригіналу печатки ТОВ "Бров Міт Агро". На підтвердження таких обставин скаржник посилався на нотаріально засвідчену заяву директора ТОВ "Бров Міт Агро" ОСОБА_1 від 22.05.2025 та нотаріально засвідчену заяву головного бухгалтера ТОВ "Бров Міт Агро" Красаускєнє Яни Вікторівни від 26.05.2025. 
На переконання заявника, виключно за результатами проведення почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів можливо підтвердити факт достовірності специфікації № 2 та видаткових накладних до неї, проте судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні такого клопотання та, відповідно, експертиза не була призначена. 
Апелянт звертав увагу апеляційного суду на те, що за специфікацією № 1, яка визнається відповідачем, на відміну від специфікації № 2, позивачем реально були здійснені господарські операції, оскільки в матеріалах справи, зокрема, наявні товарно-транспортні накладні (далі - ТТН) та податкові накладні, за якими відповідачем оформлено податковий кредит, тому про відсутність поставок за специфікацією № 2 додатково свідчить відсутність реєстрації позивачем податкових накладних за спірними господарськими операціями та відсутність ТТН. 
Щодо електронного листування відповідач зазначав, що в офіційних джерелах не зазначено належність адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 СТОВ "Войтовське", а процедура отримання доступу до вказаної електронної пошти судом першої інстанції у судовому засіданні (27.11.2025) даних сумнівів не спростовує, оскільки встановлення учасників, обставин та дійсних намірів такого листування є неможливим. При цьому долучена позивачем таблиця з даного листування не відповідає критеріям доказу, адже з неї не можливо встановити авторства та обставин яких вона стосується. В той же час "журнал вивозу (переміщення) сої 2023 рік", який наданий позивачем, містить інформацію згідно спірної таблиці, однак інформація про дійсне відвантаження товару у відповідності до ТТН за специфікацією № 1 - відсутня.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 911/1218/25, у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю., зокрема, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 03.06.2026.
12.05.2026 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів, яке обґрунтовано тим, що покупцем заперечується факт укладення специфікації № 2 та видаткових накладних до неї, тобто відповідач заперечує наявність заборгованості у розмірі 5 498 959,86 грн, оскільки представник від імені якого підписані ці документи з боку відповідача не підписував їх, а відтиск печатки на вказаних документах не відповідає оригіналу печатки ТОВ "Бров Міт Агро", тож, на переконання заявника, виключно за результатами проведення почеркознавчої експертизи можливо встановити факт підписання або непідписання директором ТОВ "Бров Міт Агро" специфікації № 2 та видаткових накладних до неї, як і встановити факт підробки відтисків печатки на цих документах. З зазначених підстав заявник просив призначити почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання: чи належить підпис ОСОБА_1 (директору ТОВ "Бров Міт Агро") на документах (специфікації № 2 та видаткових накладних до неї) та призначити технічну експертизу документів, на вирішення якої поставити питання: чи нанесено відтиск печатки ТОВ "Бров Міт Агро" експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, чи використано інший (штамп, факсиміле) який наслідує оригінальну печатку ТОВ "Бров Міт Агро", на документах (специфікації № 2 та видаткових накладних до неї); чи нанесено відтиск печатки (штампа) у той час, яким датовано документ на специфікації № 2; чи нанесено відтиск печатки (штампа) у той час, яким датовано документ на видаткових накладних. Проведення експертизи заявник просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 у справі № 911/1218/25, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю., прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суддів та призначено розгляд справи на 23.06.2026.
23.06.2026 до апеляційного суду надійшли заперечення позивача на клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів, в яких представник, зокрема, зазначав, що з офіційної електронної пошти ТОВ "Бров Міт Агро" був направлений постачальнику реєстр поставки сої за період з 23.11.2023 по 04.12.2023 із вагою, яка співпадає з поставкою сої по специфікації № 2. Також позивач посилався на справу № 911/1569/25 щодо стягнення заборгованості з відповідача за іншим договором поставки (№ 02/01 від 02.01.2024), в якій від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до господарського суду Київської області надійшов лист з повідомленням про неможливість надання висновку судової експертизи у справі № 911/1569/25. Також вказував, що представник відповідача з 11.02.2026 обізнаний про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи щодо підписів ОСОБА_1 через відсутність вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_1 . При цьому у справі № 911/1569/25 відповідач повідомив, що з березня 2026 не було знайдено "порівняльні зразки підписів" для проведення судової експертизи та відсутня будь-яка комунікація із ОСОБА_1, який є громадянином Республіки Азербайджан та не перебуває на постійній основі на території України. Окрім зазначеного позивач стверджував, що у рамках кримінального провадження (далі - КП) не було підтверджено факт підроблення спірних документів.
У судовому засіданні, що відбулось 23.06.2026, відповідач просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в розмірі 1 649 929,98 грн, а в решті позову відмовити. Позивач вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів, 20.11.2023 між СТОВ "Войтовське", як постачальником, та ТОВ "Бров Міт Агро", як покупцем, укладено договір поставки № 11/23-01 (далі - договір; а.с. 8-9 том 1), за умовами якого постачальник зобов`язується продати та передати у власність покупцеві у строки передбачені цим договором товар визначений у додатках (специфікаціях) до даного договору в сумі та в кількості визначеній в додатках (специфікаціях) до даного договору, а покупець зобов`язується приймати зазначений товар і оплачувати його у встановленому цим договором порядку.
Згідно з п. 3.1 договору ціна та загальна вартість товару та/або його окремої партії вказана в специфікаціях до цього договору, що є невід`ємними його частинами.
Якщо інші умови не будуть визначені додатками (специфікаціями) до договору, оплата вартості товару здійснюється в гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника до 28.12.2023, при умові передачі товару та підписання видаткової накладної та/або акту приймання-передачі товару (п. 3.2 договору).
Відповідно до п. 3.3 договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі, в національній валюті Україні - гривні на банківський рахунок постачальника.
Датою сплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 3.4 договору).
За умовами п. 4.1 договору постачальник виконує поставку товару на умовах та в строк, визначених в специфікаціях (додатках) до даного договору.
Датою поставки вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної в місці поставки товару, визначеному специфікаціями (додатками) до даного договору (п. 4.2 договору).
Відповідно до п. 4.3 договору перехід права власності на товар та пов`язаних з ним ризиків здійснюється в момент належного оформлення товару згідно з видатковою накладною в місці поставки товару, визначеному специфікаціями (додатками) до даного договору.
Пунктом 5.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати) товар покупцю в асортименті та в кількості (+/-5 %) за вибором постачальника), що зазначені у специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 5.2 договору приймання товару по кількості, якості та видимим недоліком й асортименту здійснюється під час передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних документів.
Договір вступає в силу з моменту його належного підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань (п. 10.1 договору).
20.11.2023 СТОВ "Войтовське" та ТОВ "Бров Міт Агро" підписано специфікацію № 1, яка є додатком № 1 до договору (далі - специфікація № 1; а.с. 9 зворот том 1).
Відповідно до п. 1 специфікації № 1 постачальник зобов`язується поставити (передати) покупцю, а покупець прийняти та оплатити наступний товар: соя 2023 року врожаю у кількості 150 (+/- 1%) т, ціною 11 001,00 грн/т, на загальну суму 1 650 150,00 грн.
Згідно п. 4 специфікації № 1 строк, умови та пункт поставки товару: до 15.12.2023, на умовах самовивозу зі складів (або полів) постачальника, що знаходяться на території Великодимерської та Гоголівської сільських рад, Броварського району, Київської області. Якщо товар передається в полі, остаточно вага визначається згідно показників ваг куди товар буде переміщено на зберігання покупцем.
20.11.2023 між СТОВ "Войтовське" та ТОВ "Бров Міт Агро" підписано специфікацію № 2, яка є додатком № 1 до договору (далі - специфікація № 2; а.с. 10 том 1).
Відповідно до п. 1 специфікації № 2 постачальник зобов`язується поставити (передати) покупцю, а покупець прийняти та оплатити наступний товар: соя 2023 року врожаю у кількості 500 (+/- 1%) т, ціною 11 001,00 грн/т, на загальну суму 5 500 500,00 грн.
Згідно п. 4 специфікації № 2 строк, умови та пункт поставки товару: до 05.12.2023, на умовах самовивозу зі складів (або полів) постачальника, що знаходяться на території Великодимерської та Гоголівської сільських рад, Броварського району, Київської області. Якщо товар передається в полі, остаточно вага визначається згідно показників ваг куди товар буде переміщено на зберігання покупцем.
Як зазначено судом першої інстанції оригінали вказаного договору поставки та специфікацій №№ 1, 2, були оглянуті судом.
Позивачем на виконання умов договору та специфікації № 1 було поставлено, а відповідачем прийнято товар (сою) на загальну суму 1 649 929,98 грн загальною кількістю 149,98 т, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 11-12 том 1): № 41 від 01.12.2023 на суму 416 717,88 грн (37,88 т); № 42 від 04.12.2023 на суму 407 917,08 грн (37,08 т); № 52 від 05.12.2023 на суму 415 617,78 грн (37,78 т); № 53 від 06.12.2023 на суму 409 677,24 грн (37,24 т).
Факт поставки та прийняття товару за специфікацією № 1 на вказані вище суму та кількість не заперечується відповідачем (відзив на позовну заяву від 13.05.2025; а.с. 48 том 1), як і факт несплати товару за специфікацією № 1 на суму 1 649 929,98 грн.
Відповідачем також були долучені до матеріалів справи:
- ТТН № 22 від 01.12.2023, № 23 від 01.12.2023, № 24 від 04.12.2023, № 25 від 04.12.2023, № 26 від 06.12.2023, № 27 від 06.12.2023, № 28 від 05.12.2023, № 29 від 05.12.2023, щодо вивозу товару (автомобільний перевізник/замовник/вантажоодержувач ТОВ "Бров Міт Агро"; вантажовідправник СТОВ "Войтовське"; пункт навантаження Великодимерська громада Київської обл. Броварського р-ну; пункт розвантаження Київська обл. Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Бобрицька, 10) (а.с. 55-58 том 1); 
- квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 12.01.2024, 12.01.2024, 15.01.2024, 15.01.2024, та податкові накладні від 01.12.2023, 04.12.2023, 06.12.2023, 05.12.2023 (а.с. 59-64 том 1); 
- податкову декларацію з податку на додану вартість звітний (податковий) період 2024 року 01 місяць, квитанція № 2 за період січень 2024 року, додаток № 1 до податкової декларації з податку на додану вартість, додаток № 2 до податкової декларації з податку на додану вартість (а.с. 66-70 том 1).
Позивач посилався на здійснення ним поставки за специфікацією № 2 за видатковими накладними (а.с. 13-16 том 1): № 34 від 23.11.2023 на суму 642 678,42 грн у кількості 58,42 т; № 35 від 24.11.2023 на суму 902 742,06 грн у кількості 82,06 т; № 36 від 27.11.2023 на суму 946 856,07 грн у кількості 86,07 т; № 37 від 29.11.2023 на суму 956 866,98 грн у кількості 86,98 т; № 38 від 30.11.2023 на суму 922 103,82 грн у кількості 83,82 т; № 39 від 01.12.2023 на суму 542 789,34 грн у кількості 49,34 т; № 40 від 04.12.2023 на суму 584 923,17 грн у кількості 53,17 т, які містять печатки та підписи позивача та відповідача, а також, як зазначено судом першої інстанції, їх оригінали були оглянуті судом.
До матеріалів справи позивачем також долучені роздруківки (паперові копії) електронного листування щодо продажу сої (від ІНФОРМАЦІЯ_1 до brov.meat.agro@gmail.com) 01.12.2023 (а.с. 17 том 1), 04.12.2023 (а.с. 18 том 1), в якому зазначено про те, що реєстр у вкладенні (а.с. 192 том 1).
Як зазначено судом першої інстанції, у судовому засіданні 27.11.2025 на стадії дослідження доказів та з`ясування обставин справи позивач надав суду доступ до електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_1), з якої здійснювалось листування щодо поставки сої за специфікацією № 2. У судовому засіданні судом було здійснено доступ до вказаної електронної пошти та досліджено електронне листування сторін.
Позивач вказував, що на виконання умов договору та специфікацій №№ 1, 2, ним поставлено покупцю товар на загальну суму 7 148 889,84 грн, який відповідачем не був оплачений, у зв`язку з чим подано даний позов до господарського суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що постачальником на виконання умов договору було поставлено, а покупцем прийнято товар за специфікацією № 1 на загальну суму 1 649 929,98 грн, а також за специфікацією № 2 на загальну суму 5 498 959,86 грн, який не був оплачений відповідачем у встановлений договором строк. 
Переглядаючи спір колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За приписами ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).
Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України вбачається, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
За ч.ч. 1, 2 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.
Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару
Згідно зі ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позивачем на виконання умов договору та специфікації № 1 було поставлено, а відповідачем прийнято товар (сою) на загальну суму 1 649 929,98 грн загальною кількістю 149,98 т, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 11-12 том 1). Факт поставки та прийняття товару за специфікацією № 1 відповідачем не заперечується (відзив на позовну заяву від 13.05.2025; а.с. 48 том 1), як і факт несплати товару у встановлений п. 3.2 договору строк на суму 1 649 929,98 грн.
Враховуючи наведене судом першої інстанції задоволено позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 649 929,98 грн боргу за договором. 
Позивач посилався на здійснення ним поставки за специфікацією № 2 згідно видаткових накладних (а.с. 13-16 том 1): № 34 від 23.11.2023 на суму 642 678,42 грн у кількості 58,42 т; № 35 від 24.11.2023 на суму 902 742,06 грн у кількості 82,06 т; № 36 від 27.11.2023 на суму 946 856,07 грн у кількості 86,07 т; № 37 від 29.11.2023 на суму 956 866,98 грн у кількості 86,98 т; № 38 від 30.11.2023 на суму 922 103,82 грн у кількості 83,82 т; № 39 від 01.12.2023 на суму 542 789,34 грн у кількості 49,34 т; № 40 від 04.12.2023 на суму 584 923,17 грн у кількості 53,17 т, які містять печатки та підписи позивача та відповідача, також, як зазначено судом першої інстанції, їх оригінали були оглянуті судом.
Заперечуючи проти позову відповідач вказував, що ТОВ "Бров Міт Агро" не укладало, не погоджувало, не підписувало та не проставляло печатку юридичної особи на специфікації № 2 від 20.11.2023 та на вказаних видаткових накладних.
На підтвердження таких обставин відповідач посилався на заяву директора ТОВ "Бров Міт Агро" ОСОБА_1 , яка засвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Авраменко Н.П. 22.05.2025 за № 394 (а.с. 106 том 1), та заяву головного бухгалтера ТОВ "Бров Міт Агро" ОСОБА_2 , яка засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В.В. 26.05.2025 за № 1084 (а.с. 107 том 1).
Згідно ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (ч. 1). У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень (ч. 2). Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків (ч. 3). Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів (ч. 4).
Подані відповідачем заяви ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) не оформлені належним чином, оскільки вони не містять обізнаність заявників із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, а також про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. 
Таким чином, вказані заяви не відповідають встановленим процесуальним вимогам, у зв`язку з чим не приймаються апеляційним судом до уваги.
Відповідачем також до матеріалів справи долучений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо КП № 12025111130000964 (дата реєстрації провадження - 16.05.2025) за заявою ТОВ "Бров Міт Агро", правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 16.05.2025 до чергової частини Броварського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від директора ТОВ "Бров Міт Агро" про те, що в діях невстановлених посадових осіб СТОВ "Войтовське" наявні ознаки підробки ряду офіційних документів з метою безпідставного стягнення грошових коштів з "Бров Міт Агро" (а.с. 114 том 1).
Згідно ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в КП або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Разом з цим матеріали справи не містять вироку у КП № 12025111130000964, на яке посилався відповідач, і з матеріалів справи не вбачається призначення експертизи у вказаному КП за спірними документами.
Колегія суддів зазначає, що встановивши наявність відбитку печатки на документах та, враховуючи, що юридична особа несе повну відповідальність за законність використання її печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена, викрадена або в інший спосіб вибула з володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. 
З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за цих обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у цій справі, чи ні).
Правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, від 18.08.2020 у справі № 927/833/18.
Разом з цим наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження фактів протиправності використання печатки відповідача чи доказів її втрати, або іншого вибуття її з відання цієї юридичної особи у період складення сторонами спірних видаткових накладних та специфікації № 2. Так само і не надано доказів підробки таких спірних документів.
Відтак, беручи до уваги повну відповідальність юридичної особи за законність використання її печатки, а також з огляду на відсутність в матеріалах справи доказового підтвердження факту втрати чи викрадення печатки відповідача, а відтак її використання поза волею цієї юридичної особи, а також підробки документів, колегія суддів приходить до висновку, що відтиск печатки на специфікації № 2 та видаткових накладних є свідченням участі юридичної особи у здійсненні господарської операції за спірними документами.
Апеляційний суд зазначає, що для встановлення факту передачі товару суд має оцінювати всі надані сторонами докази в їх сукупності, включаючи видаткові накладні, договори, листування між сторонами та інші матеріали, що підтверджують реальність господарських відносин. Відсутність окремих документів (зокрема ТТН) або непроведення експертизи не спростовують факт поставки, якщо сторона, яка заперечує її здійснення, не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів.
Також, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами здійснювалось електронне листування (а.с. 12-13 том 1), у якому відповідач зі своєї електронної адреси надіслав позивачеві реєстр поставки сої (а.с. 192 том 1), що містить точні відомості про дату відвантаження та кількість товару, що узгоджується з відомостями, зазначеними у видаткових накладних до специфікації № 2. Зокрема, за даними реєстру, поставка сої відбувалась в наступні дати, транспортними засобами з реєстраційними номерами та на загальну кількість 499,86 т, а саме: 
1) 23.11.2023: CB6010BM - 27 540 кг; AI8353HT - 30 880 кг. На загальну кількість 58 420 кг;
2) 24.11.2023: CB6010BM - 26 620 кг; HT - 27 660 кг;BX - 27 780 кг. На загальну кількість 82 060 кг;
3) 27.11.2023: CB1187BX - 29 520 кг;HT - 28 690 кг; BM - 27 860 кг. На загальну кількість 86 070 кг;
4) 29.11.2023: AI8353HT - 31 120 кг; 6010ВМ - 27 740 кг; 0681HM - 28 120 кг. На загальну кількість 86 980 кг;
5) 30.11.2023: CB1187BX - 28 920 кг;8353HT - 27 380 кг;5824CH - 27 520 кг. На загальну кількість 83 820 кг;
6) 01.12.2023: BT6394BM - 24 280 кг;6384OA - 25 060 кг. На загальну кількість 49 340 кг;
7) 04.12.2023: АH5451MX - 26 160 кг; 8740MX - 27 010 кг. На загальну кількість 53 170 кг. 
Зазначене листування подано позивачем у вигляді роздруківок (паперових копій) електронного листування. Листування здійснювалось з електронної пошти відповідача (brov.meat.agro@gmail.com), яка неодноразово зазначалась ним у поданих до суду документах. Разом з цим відповідачем не доведено належність електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 іншому контрагенту, а ніж позивачу. Посилання скаржника на наданий позивачем "журнал вивозу (переміщення) сої 2023 рік" (а.с. 250-253 том 1), що містить інформацію згідно реєстру поставки сої, однак не містить інформацію про відвантаження товару за ТТН № 41 від 01.12.2023 за специфікацією № 1, не спростовує наведеного. Окрім того відповідачем визнана поставка товару за специфікацією № 1.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.
У постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17 зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.
Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).
За змістом ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи всі докази в їх сукупності за внутрішнім переконанням суду на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарська операція з поставки сої 2023 року врожаю за специфікацією № 2 до договору мала місце в реальності. Первинні документи (видаткові накладні) у сукупності з електронним листуванням та реєстром, ініційованим самим відповідачем, свідчать про фактичне відвантаження та прийняття товару в узгодженому обсязі та асортименті, який відповідає інформації, що міститься у видаткових накладних. Відповідач не надав переконливих доказів на спростування реальності операції, які б переважали за вірогідністю докази позивача. 
Стосовно тверджень апелянта про відсутність поставок за специфікацією № 2, з огляду на ненадання позивачем податкових накладних та ТТН за спірними видатковими накладними, слід зазначити, що хоча ТТН і підтверджує факт перевезення вантажоодержувачу (покупцю) товару, однак отримання та набуття права власності на товар підтверджується видатковими накладними, про що, зокрема, і зазначено у п.п. 4.2, 4.3 договору. Окрім того згідно п. 4 специфікації № 2 поставка здійснюється на умовах самовивозу покупцем товару зі складів (або полів) постачальника. Разом з цим відсутність відображення спірних господарських операцій у податкових накладних не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки податковий облік та реєстрація податкових накладних не є визначальними для доказування реальності проведених господарських операцій, ураховуючи, що податковий облік базується на документах первинної бухгалтерської документації, а відтак має похідний характер.
Таким чином позивачем на виконання договору та специфікації № 2 було поставлено, а відповідачем прийнято товар (сою) на загальну суму 5 498 959,86 грн загальною кількістю 499,86 т, що підтверджується видатковими накладними, а оскільки в матеріалах справи відсутні докази оплати поставленого позивачем товару у встановлений п. 3.2 договору строк, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 498 959,86 грн боргу.
Щодо клопотання відповідача про призначення почеркознавчої та технічної експертизи спірних документів колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та у справі № 917/50/17, від 17.12.2024 у справі № 916/2932/23).
Апеляційний суд зауважує, що відповідно до приписів ГПК України суд зобов`язаний оцінювати докази як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, надаючи оцінку їх належності, допустимості, достовірності, а також вірогідності й достатності для встановлення обставин, що мають значення для справи. Така оцінка має бути результатом активної процесуальної діяльності суду та відображатися в мотивувальній частині судового рішення. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а відтак переглянувши рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро" на рішення господарського суду Київської області від 22.01.2026 у справі № 911/1218/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Київської області від 22.01.2026 у справі № 911/1218/25 залишити без змін. 
Матеріали справи № 911/1218/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 16.07.2026. 

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко