П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1341/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
05 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 позов задоволено частково, зокрема визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №025150008496 від 24.12.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2024 про призначення пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
13.05.2026 до суду першої інстанції надійшла заява про встановлення судового контролю, яка мотивована тим, що рішення суду від 28.05.2025 не виконано, адже пенсію по інвалідності позивачеві не призначено. Позивач неодноразово звертався до Пенсійного фонду з метою виконання судового рішення та призначення йому пенсії по інвалідності, однак Пенсійним фондом повторно було відмовлено.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 120/1341/25 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити подану заяву. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 не було зобов`язано безпосередньо призначити позивачеві пенсію по інвалідності, оскільки суд визнав такі вимоги передчасними та залишив це питання на розсуд уповноваженого органу в межах його дискреційних повноважень під час повторного розгляду. Водночас, будь-яких доказів невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення суду від 28.05.2025 позивачем не надано.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Абзацом 1 ст.129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Зі змісту статті 370 КАС України слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, який його ухвалив.
Водночас особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтями 381-1, 382, 382-1, 382-2 та 382-3 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Зокрема, відповідно до частинами 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини 1, 2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положеннями частини 1 статті 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункту 3.2 пункту 3, абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).
Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, а якщо не виконано то причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Під час розгляду цієї заяви щодо встановлення судового контролю судом з`ясовано, що підставою для її подання була незгода позивача з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №025150008496 від 24.12.2024 про відмову в призначенні йому пенсії по інвалідності.
Тобто спір стосувався правовідносин щодо протиправності відмови у призначенні пенсії по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі №120/4635/25 поновлено права ОСОБА_1 , скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності №025150008496 від 24.12.2024, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області та зобов`язано вказаний пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2024 з урахуванням висновків суду.
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано наголошено, що зазначеним судовим рішенням пенсійний орган не було зобов`язано безпосередньо призначити позивачеві пенсію по інвалідності, оскільки суд визнав такі вимоги передчасними та залишив це питання на розсуд уповноваженого органу в межах його дискреційних повноважень під час повторного розгляду.
Тобто, мотиви заяви про встановлення судового контролю фактично зводяться до того, що рішення суду від 28.05.2025 не виконано, а пенсійним органом повторно відмовлено у призначенні пенсії, долучивши до матеріалів справи копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24.10.2025.
Проте, дослідивши надані матеріали, судом першої інстанції встановлено, що долучене рішення від 24.10.2025 ухвалене взагалі іншим пенсійним органом - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за наслідками окремо поданої позивачем 17.10.2025 заяви.
Вказане рішення стосується самостійних правовідносин, які виникли вже після ухвалення рішення Вінницького окружного адміністративного суду, а відтак воно взагалі не стосується предмета спору у даній справі й не може свідчити про стан виконання чи невиконання рішення суду від 28.05.2025.
Будь-яких доказів невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення суду від 28.05.2025 позивачем не надано.
За наведених обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення.
Незгода ж заявника із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наводились відповідні висновки, вказує на те, що вирішення порушених питань можливе у спосіб ухвалення рішення суду за наслідком розгляду нових позовних вимог у порядку позовного провадження, а не у спосіб судового контролю за виконанням судового рішення, яке у відповідній частині вже є виконаним.
Встановлення ж судового контролю у той спосіб, про який просить позивач, фактично спрямоване на врегулювання нових правовідносин, які не були предметом судового дослідження у даній адміністративній справі, а тому не можуть бути предметом виконання рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025. 
А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий | | | Шидловський В.Б.
Судді | | | Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.