Справа № 214/7956/26
2-о/214/183/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Євтушенка О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання – Авдєєва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Ліфшиць Зої Олександрівни, заінтересована особа – відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -
ВСТАНОВИВ:
10.07.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Ліфшиць З.О. звернулася до суду із заявою, подавши через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (зареєстровано судом 14.07.2026) в якій просить суд: встановити факт смерті матері ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження – с. Троїцьке, Завєтлузького (нині – Воскресенського) району, Горьківської (нині – Нижньогородської) області російської федерації, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України – у місті Луганську Луганської області, яка до моменту смерті значилась зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вимоги заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_3 ) є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до моменту смерті значилася зареєстрованою та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . З квітня 2014 року м. Луганськ Луганської області є тимчасово окупованою територією України. Оскільки мати заявника померла на тимчасово окупованій території України, а свідоцтво про смерть видане органами, створеними окупаційною владою, що визначає нелегітимність виданих ними документів, а відтак виключає можливість реєстрації смерті у позасудовому порядку через органи державної реєстрації актів цивільного стану, тому з метою оформлення факту смерті матері належним чином заявник вимушена звернутися до суду.
Ухвалою суду від 14 липня 2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до невідкладного розгляду за правилами окремого провадження.
Представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Ліфшиць З.О. подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримала в повному обсязі. Просила справу розглянути у письмовому провадженні без фіксування судового засідання технічними засобами.
Представник заінтересованої особи правом на участь в судовому засіданні не скористався, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв із запереченнями проти заявлених вимог на адресу суду від заінтересованої особи не надходило.
Інших заяв, клопотань у справі не заявлялось.
Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви, письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, врахувавши позицію заявника та подані нею уточнення, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Троїцьке, Завєтлузького (нині – Воскресенського) району, Горьківської (нині – Нижньогородської) області російської федерації, громадянство – Україна, що слідує з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24.05.1997 Ленінським РВ УМВС України в Луганській області. Із 02.04.1975 місце проживання ОСОБА_2 значилось зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою у паспортному документі, відомості про відмову від громадянства України та здачу паспорта громадянина України відсутні.
ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 20.11.1968 Кам`янобрідським РАЦС м. Луганська (Каменнобродский райзагс г. Луганска). Факт зміни заявником прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 », а в подальшому з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » під час державної реєстрації шлюбу підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 12.08.1997 виданим Ленінським відділом РАГС м. Луганська та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 10.07.2005 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Як вказувала заявник, мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганську Луганської області, у населеному пункті, розташованому на тимчасово окупованій території України.
Судом оглянуто долучену представником заявника до матеріалів заяви копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.02.2026, виданого «Ленинским отделом записи актов гражданского состояния г. Луганска департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Луганской Народной Республики», із якої слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: «российская федерация, Луганская Народная Республика, г. Луганск», актовий запис №170269940000500236003.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Як слідує зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VІІ (зі змінами та доповненнями), тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2014, №26, ст.892), датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено. Станом на момент ухвалення рішення воєнний стан в Україні діє.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 за №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786 (із змінами та доповненнями), м. Луганськ Луганської області включений до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією – дата початку бойових дій (дата виникнення можливості бойових дій) або тимчасової окупації 07.04.2014; дата завершення тимчасової окупації відсутня. Вказаний факт є загальновідомим та в силу ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказування. 
Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за №52/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940, зі змінами та доповненнями.
Як слідує з ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за №52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.
Частиною 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначені підстави для державної реєстрації смерті – це документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до приписів «Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть», затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 за №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.
Разом з тим, отримати медичний документ про смерть матері ОСОБА_2 встановленого чинним законодавством України зразка заявник – її донька ОСОБА_1 не має можливості з огляду на те, що ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України, де й похована, в той час як свідоцтво про смерть видане «Ленинским отделом записи актов гражданского состояния г. Луганска департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Луганской Народной Республики», що створене органами окупаційної влади, тому видані посадовими особами документи за відмінною від затвердженої в Україні формою в розумінні ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними та не створюють правових наслідків на підконтрольній Україні території. Вказані обставини позбавляють ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, можливості зареєструвати смерть своєї матері ОСОБА_2 – громадянки України в органах державної реєстрації актів цивільного стану, що діють на території України, підконтрольній органам державної влади.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за №52/5 визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміни та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.
Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Водночас, суд враховує практику Міжнародного суду ООН, зокрема сформульовані у Консультативному висновку від 21 червня 1971 року («Намібійські винятки») положення про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці (зокрема, у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», «Мозер проти Республіки Молдова та Росії») наголошував, що першочерговим завданням є захист прав цивільного населення, а тому акти, видані де-факто владою, не можуть ігноруватися судами, якщо вони стосуються повсякденного життя громадян (реєстрація народження, смерті, шлюбу).
З огляду на викладене, надане заявником ОСОБА_1 свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території, оцінюється судом не як правовстановлюючий документ, а як письмовий доказ, що підтверджує сам факт смерті ОСОБА_2 у сукупності з іншими матеріалами справи.
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть ОСОБА_8 , виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як допустимих доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав заявника, включаючи право власності (спадкування).
Враховуючи, що пред`явлена заявником вимога про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території, має юридичне значення, оскільки створює можливість державної реєстрації смерті матері заявника та надає право на реалізацію спадкових прав в подальшому, іншої можливості підтвердити факт смерті вона не має, в той час такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд вважає за можливе заяву задовольнити та встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство – Україна, яка народилася у с. Троїцьке, Завєтлузького (нині – Воскресенського) району, Горьківської (нині – Нижньогородської) області російської федерації, місце смерті – Україна, Луганська область, м. Луганськ, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганську Луганської області, Україна, та до моменту смерті значилась зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на відсутність лікарського свідоцтва (висновку) про встановлення причини смерті, виданого медичною установою, що діє в Україні, час та конкретні причини смерті ОСОБА_2 у рішенні суд не визначає, оскільки це виходить за межі його повноважень.
Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
На підставі ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду допустити до негайного виконання.
З огляду на звільнення заявника від сплати судового збору за подання даної заяви на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та задоволення заявлених вимог, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 19, 76-82, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352, 354, 430 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Ліфшиць Зої Олександрівни, заінтересована особа – відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України – задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство – Україна, яка народилася у с. Троїцьке, Завєтлузького (нині – Воскресенського) району, Горьківської (нині – Нижньогородської) області російської федерації, місце смерті – Україна, Луганська область, м. Луганськ, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганську Луганської області, Україна, та до моменту смерті значилась зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію рішення видати заявникові негайно після його підписання та невідкладно надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .
Рішення суду є підставою для складання актового запису про смерть та видачі свідоцтва про смерть за встановленою формою.

Рішення підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення. 
Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.
Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце здійснення індивідуальної адвокатської діяльності: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Едуарда Фукса, буд. 44, прим. 3.
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 33355895, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Магістральна, буд. 25.
Рішення складено та підписано без проголошення 14 липня 2026 року.
Суддя О.І. Євтушенко