465/3882/26
3/465/2111/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
15.09.2026          м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальностіза ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,
за участі ОСОБА_1 , його представника - адвоката Мацієвської А.І., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Гнідець О.М.,
встановив:
До Франківського районного суду м. Львова надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 15.04.2026 о 22:45 год. АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме принижував, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тим самим завдавши шкоди психічному здоров`ю потерпілої, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 15.04.2026 о 22:45 год. АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру в присутності свого малолітнього сина ОСОБА_3 , а саме принижував, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою відносно його матері, чим самим, завдавши шкоди психічному здоров`ю потерпілого, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, заперечив обставини викладені у протоколі. Зазначає, що повернувся додому приблизно о 22 годині. Син в той час купався. ОСОБА_1 забрав його з ванни, загорнув в рушник та заніс у кімнату. Потім пішов мити посуд. ОСОБА_4 зробила зауваження, щоб він не стукав, оскільки дитина хоче спати. Стверджує, що побутовий конфлікт відбувався на кухні, а дитина в той час була у кімнаті за зачиненими дверима та не виходила до кухні. Заперечує, що виражався нецензурними словами.
Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Мацієвська А.І. просила провадження у справі закрити. Зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам закону. Протокол складено на підставі заяви ОСОБА_4 та її пояснень і не підтверджено жодини доказами. На думку захисника, такі недоліки свідчать про неналежне оформлення протоколу та ставлять під сумнів достовірність викладених у ньому обставин. Захисник вказує, що сам по собі сімейний конфлікт не свідчить про наявність складу домашнього насильства, а матеріали справи не містять доказів того, що дії ОСОБА_1 спричинили шкоду психічному здоров`ю потерпілої та дитини, викликали побоювання за безпеку чи мали ознаки психологічного насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат Гнідець О. просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В підтвердження психологічного насильства посилаються на аудіозапис зроблений ОСОБА_4 під час подій, які відображені у протоколі. Зазначають, що внаслідок дій ОСОБА_1 заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та вони змушені звернутись до психолога.
ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_1 прийшов додому близько 22 год. 15 хв. Вона в цей час мила дитину та поклала спати. ОСОБА_1 шумів на кухні через, що син не міг заснути, а тому зробила йому зауваження. Однак, ОСОБА_1 на це реагував, почав виражатись нецензурними словами, принижувати.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, суддя дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частина друга ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу вищевказаних норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Зважаючи на викладене, адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.
Сама по собі сварка в сім`ї, нецензурні висловлювання чи образи не становлять собою домашнє насильство. Такі дії утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Вина вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення від 15.04.2026 року серії ВАД №134638, від 15.04.2026 року серії ВАД №134637; формою оцінки ризиків ЄО 7569 від 15.04.2026, відповідно до якої визначено рівень небезпеки, як високий, терміновими заборонним приписом стосовно кривдника серії ЕТ №107637 від 15.04.2026, поясненнями ОСОБА_1 від 15.04.2026, заявою ОСОБА_4 від 15.04.2026, поясненнями ОСОБА_4 від 15.04.2026.
З оглянутого судом аудіо запису наданого потерпілою ОСОБА_4 вбачається, що поведінка  ОСОБА_1 не обмежувалася побутовою сваркою чи взаємною словесною суперечкою.  ОСОБА_1 систематично використовував щодо  ОСОБА_4 грубу та принизливу ненормативну лексику, ображав її, принижував її гідність, висловлював погрози та здійснював залякування, зокрема зазначав, що потерпіла не буде перебувати у спокої, що її не буде в будинку наступного дня, а також висловлював побажання смерті їй та членам її сім`ї.
Зміст висловлювань  ОСОБА_1 , їх кількість, характер та форма висловлення, а також обставини, за яких вони були зроблені, свідчать про спрямованість його поведінки на залякування, приниження та психологічний тиск на потерпілу. При цьому із аудіозаписів вбачається, що під час конфлікту дитина не спала, чула розмову дорослих та неодноразово кликала матір.
З наданих висновків психолога ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що поведінка  ОСОБА_1 мала не лише характер словесного конфлікту, а спричинила конкретні негативні наслідки для психоемоційного стану потерпілих, зокрема тривожність, страх, емоційне виснаження, порушення сну та відчуття небезпеки. 
Таким чином, сукупність досліджених доказів, зокрема аудіозаписів, пояснень учасників, оцінки ризиків та висновків психологів, підтверджує умисний характер дій ОСОБА_1 , які виразилися у образах, приниженні, залякуванні та погрозах, були спрямовані на психологічний тиск потерпілої ОСОБА_4 та були здійснені у присутності малолітньої дитини і спричинили негативні наслідки для їх психоемоційного стану, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила декілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене нею адміністративне правопорушення, яке є необхідне і достатнє для попередження нових правопорушень.
Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,
постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173 - 2 і ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Коліщук З. М.