ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 р. | Справа № 577/3141/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.07.2026, головуючий суддя І інстанції: Буток Т.А., м. Конотоп, повний текст складено 03.07.26 у справі № 577/3141/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , Інспектора другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвця Володимира Сергійовича   
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвця Володимира Сергійовича (далі також – відповідачі), в якому просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7231160 від 21.05.2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2026 року позовні вимоги залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неврахування судом першої інстанції порушення відповідачем права позивача на захист, оскільки уповноважений орган поліції унеможливив ознайомлення захисника з матеріалами справи. Уважає, що наведені обставини є самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови незалежно від доведеності факту порушення ПДР.
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови серії ЕНА 7231160 від 21.05.2026, прийнятої інспектором другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвець В.С. у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 28.04.2026 близько 11 год. 42 хв. у селищі Недригайлів, дорога Н-07, 232 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», н/з НОМЕР_1 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 82 км./год, чим перевищив швидкість руху на 32 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 ТС 008384. Motorola Solutions VB-400 № 470826, 471590, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Скориставшись правом на оскарження постанови серії ЕНА 7231160 від 21.05.2026 у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, доведена та підтверджується наданими відповідачем до суду доказами, процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачами дотримано.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, ураховуючи таке.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року за № 3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Пунктом 8.4 ПДР України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема, підпункт «ґ» вказує на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Як установлено пунктом 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно зі статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
За матеріалами справи, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного порушення суб`єктом владних повноважень надано до суду диск з відеозаписом та роздруківку фото з лазерного вимірювача швидкості TruCАМ серійний номер ТС008384, на яких чітко зображено та зафіксовано рух транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», н/з НОМЕР_1 , зі швидкістю 82 км/год на відстані 297,1 м, та зазначено дату і час фіксації 04.08.2026 о 11:47:27 год, дані геолокації, дозволена швидкість: 50 км/год (а.с. 46).
Відповідно до статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Факт вчинення вказаного правопорушення позивачем не заперечується.
Водночас позивач посилається на порушення права на правову допомогу під час прийняття оскаржуваної постанови.
Проте наявний відеозапис підтверджує, що інспектор жодним чином не перешкоджав позивачу в реалізації права на отримання правової допомоги, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача та його представника. Крім того, позивач та його представник жодним чином не були позбавлені можливості з`явитися на розгляд справи та ознайомитися з наявними доказами.
Так, старший лейтенант поліції Вертієвець В.С., керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, ознайомив позивача з відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI ІІ 20/20 ТС № 008384, та попросив позивача пред`явити для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб відповідно до п. 2.4 а ПДР, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470826 (clip-0.mp4 з 00:01:22 відеозапису). 
Також старший лейтенант поліції Вертієвець В.С. повідомив позивачу, що відносно нього буде проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470826 (clip-0.mp4 з 00:01:22 відеозапису). Позивачу роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, права позивачу були зрозумілі та позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення фахівця в галузі права або адвоката для вивчення матеріалів справи та надання пояснень, вказане клопотання позивача було задоволено старшим лейтенантом поліції Вертієвцем В.С. та відкладено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на 06.05.2026 о 08:00 у приміщенні УПП в Сумській області ДПП за адресою: вул. Білопільський шлях, буд. 18/1, м. Суми. Додатково старшим лейтенантом поліції Вертієвцем В.С. було роз`яснено позивачу, що відповідно до ст. 268 КУпАП у разі не прибуття позивача на розгляд справи та відсутності інших клопотань від позивача, розгляд справи про адміністративне правопорушення буде проведено без участі позивача, а копія прийнятої постанови буде надіслана на адресу, яку повідомив позивач, також позивачу було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470826 (clip-0.mp4 з 00:02:59 відеозапису). Копія повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 06.05.2026 додана до матеріалів справи.
До УПП в Сумській області ДПП надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, призначеної на 06.05.2026.
07.05.2026 позивачу засобами поштового зв`язку направлено рекомендований лист (відправлення № R067164317126) на адресу вул. Панфілова, 11А, 18, м. Конотоп, Сумська область з повідомленням про запрошення до підрозділу поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 21.05.2026 о 08:00 у приміщенні УПП в Сумській області ДПП за адресою: вул. Білопільський шлях, буд. 18/1, м. Суми. Витяг з реєстру поштових відправлень та копія повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 21.05.2026 містяться в матеріалах справи.
Відповідно до інформації з вебсайту https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html рекомендований лист (відправлення № R067164317126) 11.05.2026 вручене позивачу.
21.05.2026 о 08 год. 00 хв. позивач не з`явився до УПП в Сумській області ДПП на розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідного клопотання від позивача про відкладення розгляду справи до УПП в Сумській області ДПП не надходило.
21.05.2026, розглянувши за відсутності позивача матеріали адміністративної справи, старший лейтенант поліції Вертієвець В.С. прийняв постанову серії ЕНА № 7231160 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Колегія суддів, дослідивши оскаржувану постанову, дійшла висновку, що вона відповідає вимогам ст. 283, ст. 284 КУпАП, якими передбачений вичерпний перелік вимог, зміст яких обов`язково має зазначатись у постанові.
Наданими відповідачем доказами підтверджується вчинення позивачем указаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.
З клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи позивач під час розгляду справи не звертався.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, доведена та підтверджується наданими відповідачами до суду доказами, порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиві на позов. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З огляду на приписи статті 139 КАС України питання розподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.07.2026 у справі № 577/3141/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   А.О. Бегунц