справа № 952/588/26 
провадження № 1-кп/952/98/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09.09.2026 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду в с-ще Зачепилівка Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12026226080000092 від 09.07.2026 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошелево Хустського району Закарпатської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначених у ст. 181 СК України є присудження за рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. За змістом ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 та вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.
Відповідно до виконавчого листа № 620/1157/13-ц виданого Зачепилівським районним судом Харківської області 11.12.2013 ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 26.11.2013 до досягнення дітьми повноліття. 15.01. 2020 відкрито виконавче провадження № 60982304 за вищевказаним виконавчим листом.
Проте ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів, достовірно знаючи про необхідність їх сплати, злісно ухилявся від сплати аліментів, а також діючи умисно, приховував від органу державної виконавчої служби відомості про отримувані доходи, чим унеможливлював належне виконання рішення суду.
Так, ОСОБА_3 в Берестинську філію Харківського обласного центру зайнятості не звертався та заходів до працевлаштування не приймав, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, на виклик старшого державного виконавця Зачепилівського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не реагував, тим самим почав злісно ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в результаті чого утворилась заборгованість по аліментах за період з 01.08.2019 по 01.07.2026 в сумі 253 773,00 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. 
Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 164 КК України.
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника ОСОБА_7 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме злісному ухиленні від сплати аліментів, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, шляхом вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.
Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КК України є правильною, так як він вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
За вчинення кримінального проступку обвинувачений підлягає покаранню, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, він раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є його щире каяття у вчиненому.

В силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 р.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.164 КК України, а саме: у виді обмеження волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, вважаючи можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, доцільності у його застосуванні суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 100, 302, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно засудженого не обирати.
Відповідно до ч.4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя         ОСОБА_1