Справа № 507/1289/26
Провадження № 2/507/754/2026
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"17" серпня 2026 р. селище Любашівка  Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді – Дюдюна О.В.,
при секретарі судового засідання – Демовської Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач - ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що 19.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 19.06.2025-100002049, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 1000 грн., строком на 217 днів. Договір укладено в електроній формі.
29.06.2025 між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору від 19.06.2025, за яким за ініціативою позичальника суму кредиту збільшено з 1000 грн. до 3000 грн.
За додатковим договором кредитодавець надав 2-й транш у розмірі 2000 грн. строком на 207 днів шляхом перерахування коштів на платіжну картку позичальника.
За надання 2-го траншу передбачено комісію 9% від суми траншу, тобто 180 грн, а також комісію за обслуговування у розмірі 270 грн. у визначених графіком платежів періодах.
Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 9760 грн., з яких тіло кредиту - 3000 грн., проценти - 4450 грн., комісія (пов`язана з наданням кредиту) - 270 грн., додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 540 грн., неустойка - 1500 грн.
Представник позивача надав до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач – ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просила розглянути справу без її участі та, посилаючись на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», скасувати нараховані за кредитним договором проценти, комісію, додаткову комісію та неустойку.
На підтвердження обставин, викладених у заяві, відповідачкою додано: копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 ; копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 ; довідку військової частини НОМЕР_3 , відповідно до якої старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 12.07.2026 року; копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 , що містить відомості про проходження військової служби.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 22 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с. 15).
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 19.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 19.06.2025-100002049, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 1000 грн., строком на 217 днів. Договір укладено в електроній формі.
29.06.2025 між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору від 19.06.2025, за яким за ініціативою позичальника суму кредиту збільшено з 1000 грн. до 3000 грн.
За додатковим договором кредитодавець надав 2-й транш у розмірі 2000 грн. строком на 207 днів шляхом перерахування коштів на платіжну картку позичальника.
За надання 2-го траншу передбачено комісію 9% від суми траншу, тобто 180 грн, а також комісію за обслуговування у розмірі 270 грн у визначених графіком платежів періодах.
Між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, відповідно до якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» зобов`язалося за дорученням ТОВ «Споживчий Центр» здійснювати перекази кредитних коштів позичальникам без відкриття рахунку. Згідно з умовами договору платіжна установа після отримання від кредитодавця інформації про виплату забезпечує негайне зарахування коштів на платіжний рахунок (банківську картку) споживача. 
На підтвердження виконання зазначеного договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення» листом від 09.06.2026 № 1-0906 повідомило, що 19.06.2025 о 18:44:59 ним успішно здійснено переказ грошових коштів у сумі 1 000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_5 , номер транзакції в системі iPay.ua 777920995, із призначенням платежу: «Видача за договором кредиту №19.06.2025-100002049». Крім того, 29.06.2025 о 19:48:48 здійснено переказ грошових коштів у сумі 2 000 грн. на зазначену платіжну картку, номер транзакції в системі iPay.ua 787835343, із тим самим призначенням платежу: «Видача за договором кредиту №19.06.2025-100002049».
Під час оформлення кредиту позичальник пройшов ідентифікацію через систему BankID НБУ. Отримані банківські дані підтверджують, що власником банківського рахунку (платіжної картки), на яку здійснювався переказ кредитних коштів, є саме ОСОБА_1 .
Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявка кредитного договору №19.06.2025-100002049 (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №19.06.2025-100002049 (кредитної лінії), інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 та повідомлення про кримінальну відповідальність, підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Е954».
Примірна пропозиція про укладення додаткого договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) та приміна відповідь кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткогового договору до кредитного договору (кредитної лінії), підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «К829».
Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості.
Згідно розрахунку позивача борг відповідача складає 9760 грн., з яких тіло кредиту - 3000 грн., проценти - 4450 грн., комісія (пов`язана з наданням кредиту) - 270 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 540 грн., неустойки - 1500 грн.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно статті 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 19.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір (оферту) № 19.06.2025-100002049, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 1 000 грн. строком на 217 днів.
29.06.2025 року між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору, за яким за ініціативою позичальника суму кредиту збільшено до 3 000 грн. За умовами додаткового договору відповідачці надано другий транш у розмірі 2 000 грн. строком на 207 днів. За надання другого траншу передбачено комісію у розмірі 9 % від його суми, що становить 180 грн., а також комісію за обслуговування у розмірі 270 грн. у визначених графіком платежів періодах.
Між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, відповідно до якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснює переказ кредитних коштів позичальникам без відкриття рахунку.
На підтвердження виконання кредитного договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення» листом від 09.06.2026 року № 1-0906 повідомило, що 19.06.2025 року о 18:44:59 здійснено переказ 1 000 грн. на платіжну картку відповідачки, номер транзакції в системі iPay.ua 777920995, а 29.06.2025 року о 19:48:48 здійснено переказ 2 000 грн., номер транзакції 787835343. Обидва платежі здійснено з призначенням: «Видача за договором кредиту №19.06.2025-100002049».
Під час оформлення кредиту відповідачка пройшла ідентифікацію через систему BankID НБУ. Банківські дані підтверджують, що платіжна картка, на яку перераховано кредитні кошти, належить саме ОСОБА_1 .
Кредитний договір та документи щодо його укладення підписані відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Е954», а додатковий договір від 29.06.2025 року підписано одноразовим ідентифікатором «К829». Таким чином підтверджено факт укладення договору та отримання грошових коштів відповідачем.
Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала, платежів у встановленому договором порядку не здійснювала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 9 760 грн., з яких: 3 000 грн. – основна сума кредиту (тіло кредиту), 4 450 грн – проценти за користування кредитом, 270 грн. – комісія, пов`язана з наданням кредиту, 540 грн. – додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості та 1 500 грн. – неустойка.
Разом з тим судом враховано, що відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . На підтвердження на момент укладення кредитного договору станом на 19.06.2025 року проходження членом сім`ї військової служби відповідачем надано копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , довідку військової частини НОМЕР_3 , відповідно до якої старший лейтенант ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 12.07.2026 року, а також копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 (а.с.25-32).
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Постанова Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та
Постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц.
Постанова Верховного Суду від 14.05.2021 р. у справі № 502/1438/18.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Отже, за наявності передбачених законом умов щодо статусу військовослужбовця чоловіка відповідачки та з урахуванням наданих нею доказів, нараховані позивачем проценти за користування кредитом у розмірі 4 450 грн. та неустойка у розмірі 1 500 грн. не підлягають стягненню.
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, надання кредиту є безпосереднім обов`язком кредитодавця, а не окремою додатковою послугою, яку споживач має оплачувати.
Дії кредитодавця, пов`язані з наданням кредитних коштів, їх перерахуванням, супроводженням кредитного договору та моніторингом заборгованості, здійснюються ним у межах виконання власних договірних обов`язків та у власних інтересах, а тому не можуть розглядатися як самостійні послуги, за які з позичальника може стягуватися окрема плата.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15.
З огляду на викладене, умова кредитного договору щодо сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 270 грн. є нікчемною, а тому зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача.
Також не підлягає стягненню додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 540 грн., оскільки позивачем не доведено надання відповідачці будь-якої самостійної додаткової послуги, яка була нею замовлена та за яку відповідно до закону може справлятися окрема плата. Саме по собі обслуговування кредитної заборгованості є складовою діяльності кредитодавця щодо виконання кредитного договору та не може автоматично вважатися окремою платною послугою для споживача.
Таким чином, із заявленої позивачем заборгованості у розмірі 9 760 грн. не підлягає стягненню з відповідача - 4 450 грн. процентів за користування кредитом, 270 грн. комісії, пов`язаної з наданням кредиту, 540 грн. додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 1 500 грн. неустойки.
При цьому встановлені законом пільги не звільняють позичальника від обов`язку повернути фактично отриману суму кредиту, а тому вимога про стягнення основної суми кредиту в розмірі 3 000 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. заборгованості за кредитним договором, а в іншій частині, а саме щодо стягнення 6 760 грн., до складу яких входять проценти, комісії та неустойка, у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2662 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00114936. (а.с. 1).
Позовні вимоги задоволені частково в сумі 3 000 грн., а тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 818 грн. 36 коп. (2662 грн. 40 коп. * 3 000 грн. / 9 760 грн.).
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.133, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором № 19.06.2025-100002049 від 19.06.2025 року в розмірі 3 000 грн., судові витрати в розмірі 818 грн. 36 коп. та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у сумі 127,38 грн.
В іншій частині в задоволені позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", адреса: 01032, вул. Саксаганського 133-А, м.Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 37356833);
Відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя:        Дюдюн О.В.