Справа № 743/812/26
Провадження №3/743/291/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року селище Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Макаревич Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ріпки справу про адміністративне правопорушення, вчинене: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючим за адресою:  АДРЕСА_1 , 
кваліфіковане за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
08.06.2026 о 10 годині 45 хвилин по вулиці Миру, 2 в селі Гучин, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом скутер Baafian BT49AT9, при цьому був позбавлений права керування транспортним засобом Ріпкинським районним судом від 23.02.2026, на п`ять років, чим порушив вимоги підпункту а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху (затвердженіпостановою КабінетуМіністрів Українивід 10.10.2001 № 1306, далі - ПДР).
Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Від нього не надходило клопотань про відкладення розгшляду справи.
Зважаючи на викладене суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності
 ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею досліджено всі обставини справи у їх сукупності, які підтверджуються зібраними доказами, а саме:  фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 842830 від 08.06.2026, копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністативне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 628881 від 08.06.2026, копії постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.02.2026.
Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність в діях
 ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, а його вина повністю підтверджується зібраними доказами. 
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Суддею не встановлено обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка вчинила правопорушення, а в матеріалах справи відсутні дані про заподіяну в результаті такого правопорушення майнову шкоду.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 дійшла висновку, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, що підпунктом 4 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. 
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить останньому, однак в матеріалах відсутні дані, що підтверджують належність транспортного засобу правопорушнику. У зв`язку з цим суддя вважає за неможливе накладення на винну особу додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу. 
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить останньому, однак в матеріалах відсутні дані, що підтверджують належність транспортного засобу правопорушнику. У зв`язку з цим суддя вважає за неможливе накладення на винну особу додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу. 
Враховуючи особу правопорушника, обставини скоєного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, суддя вважає правильним накласти адміністративне стягнення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.
Строк позбавлення права керування транспортними засобами слід рахувати з урахуванням вимог частини 3 статті 30 КУпАП, беручи до уваги постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.02.2026 у справі №743/1671/26, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 05.03.2026.
Отже відбута частина адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на день винесення постанови становить 4 місяці 16 днів, а невідбута – 4 роки 7 місяців 14 днів. 
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Керуючись статтями 401, 126, 221, 245-249, 251, 252, 276-279, 280, 283-285 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
На підставі частини 3 статті 30 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накласти на ОСОБА_1 шляхом приєднання невідбутого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного на нього постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.02.2026, призначивши остаточне адміністративне стягнення у виді 9 років 7 місяців 14 днів позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень статті 308 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області.
За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого на оскарження.
Суддя  Я.М. МАКАРЕВИЧ