СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/15574/26
пр. № 3/759/4044/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Васильєва К.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП невідомо, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 28.05.2026 о 17 год. 15 хв. рухалась по дорозі Кільцевій у м.Києві, керуючи ТЗ «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надала переваги в русі ТЗ «Scania» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Krone» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись, та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що рухалась по другій смузі руху зі швидкістю 10-15 км/год, яка далі повертала праворуч. Оскільки їй необхідно було рухатись прямо, вона перелаштувалась в третю смугу та відчула зіткнення, не зрозумівши, що сталось ДТП, вона проїхала трохи далі та зупинилась.
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 пояснив, що він рухався в другій смузі руху, не змінюючи напрямок руху. Рух був утруднений, він зупинився разом із потоком, коли інші автомобілі відновили рух, він також рушив та відчув скрегіт, відразу зупинився та побачив, що автомобіль «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 намагався перестроїтись в його смугу руху та попав в "сліпу зону". На схемі ДТП не вірно зазначене місце зіткнення, оскільки воно знаходилось зправа, про що свідчать пошкодження на його автомобілі (передній бампер зправа) та на автомобілі «Suzuki» (задній бампер зліва), про що надав фотоматеріали. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Алексійчук О.М. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, посилаючись на порушення під час складання схеми ДТП, а саме не зазначена ширина смуг руху. Крім того, водій ОСОБА_2 перед початком руху не пересвідчився у відсутності перешкод.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, Брундукова І.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №677996 від 28.05.2026, який складений відносно ОСОБА_1 , схему місця ДТП від 28.05.2026, письмові пояснення від 28.05.2026, фотоматеріали з місця ДТП, суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.
За даними, які містять матеріали справи, зіткнення сталося в самий момент перестроювання водія ОСОБА_1 вліво з першої смуги руху в другу, по якій і виключно в межах якої рухався на своєму автомоібілі водій ОСОБА_2 . Враховуючи ці дані, а також зафіксовану локацію пошкоджень на обох автомобілях (ТЗ «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1  (водій ОСОБА_1 ) - задній бампер зліва, ТЗ «Scania» д.н.з. НОМЕР_2  (водій ОСОБА_2 ) - передній бампер зправа), суд вважає об`єктивно доведеним те, що на момент зіткнення перевагу мав водій ОСОБА_2 , який рухався в межах своєї другої смуги руху, аніж водій ОСОБА_1 , яка з першої смуги руху шляхом зміни напрямку руху намагалась перелаштуватись ліворуч в другу смугу руху. 
Згідно п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Враховуючи встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суддя приходить до висновку, що під час проїзду вказаної ділянки дороги, у тому числі виконання на ній маневрів, водій ОСОБА_1 повинна була керуватись вимогами п. 10.3 ПДР України.
Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 та її представника у судовому засіданні і вважає, що це викликано її бажанням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.
Вважаю, що пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з об`єктивними даними схеми ДТП, яка була підписана учасниками пригоди без будь - яких зауважень, зокрема щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, напрямку руху тощо. Суддя враховує пояснення ОСОБА_2 стосовно зазначення місця зіткнення, які узгоджуються з локалізацією пошкоджень на автомобілях.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення п. 10.3 ПДР України, а отже, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя вважає, що наявні всі підстави для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, не відноситься, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 9, 23, 40-1, 124, 245, 251-252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя, 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили. 

Суддя   К.О. Васильєва