Дата документу 17.07.2026
Справа № 334/8506/25
Провадження № 2/334/476/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності,
за участю: представника позивача адвоката Мухіної Л.С. та представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Помазанової Н.В.,
встановив:
представник позивача адвокат Мухіна Л.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Запорізької міської ради, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 18.02.2026, просить визнати недійсним реєстраційний запис про право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , вчинений Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 11.10.2000 Ленінською районною адміністрацією, що посвідчує право власності на зазначену квартиру та внести зміни до Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.10.2000, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в частині зазначення об`єкту приватизації, замість «квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 » зазначити «23/50 часток житлового будинку АДРЕСА_3 .
Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 24 вересня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. за р. № 3410, позивачу належать на праві власності 27/50 часток жилого будинку АДРЕСА_3 . Згідно з договором купівлі-продажу від 24.09.1998, придбав 27/50 часток жилого будинку АДРЕСА_3 , який розташовано на земельній ділянці 674 кв.м, де у власність покупця переходить коридор 1-1 пл.4.7 кв.м, коридор 1-3 пл.4,6 кв.м, кухня 1-7 пл.5,0 кв.м, санвузол 1-2 пл.3.1 кв.м, кімната 1-4 пл.13,7 кв.м, кімната 1-5 пл.9.0 кв.м, кімната 1-6 пл.12,6 кв.м., гараж Е. сарай Б, 1/2 ч.вбиральні Г, 1/2 ч паркана № 1, 1/2 ч. замощення, в спільному користуванні співвласників залишився водопровід № 2. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на теперішній час будь-яка інформація щодо реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_3 або на квартиру АДРЕСА_4 за цією адресою відсутня. З технічного паспорту на будинок вбачається, що співвласниками будинку є відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в користуванні яких фактично знаходиться інша частина будинку, але право власності відповідачів зареєстроване не як на частку будинку, а як на квартиру АДРЕСА_1 по 1/4 частці за кожним. Влітку 2025 року виникла необхідність зареєструватися за адресою: АДРЕСА_3 в належній позивачу частині будинку його доньки ОСОБА_6 . Але зробити це виявилося неможливим. Їм було роз`яснено в ЦНАП що, відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» згоди позивача на реєстрацію доньки є недостатньо. Їм було рекомендовано вирішити питання з отримання згоди співвласників. Але надати згоду співвласників іншої частини будинку виявилося неможливим, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на 23/50 часток будинку. Право власності співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстроване Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації як на окремий об`єкт нерухомого майна – квартиру АДРЕСА_1 . Крім того ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як відомо позивачу, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач звернувся до ЦНАП за консультацією, де йому було роз`яснено про необхідність або виділу належної йому частки житлового будинку в натурі або визначення розміру частки в праві власності на будинок інших співвласників та проведення державної реєстрації належної їм частки в праві власності на будинок як на частку житлового будинку садибного типу. Як вбачається з відповіді ТОВ «ЗМБТІ» від 02.09.2025 № 1458, в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , міститься свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане 11.10.2000 Ленінською районною адміністрацією, що посвідчує право власності фізичних осіб на квартиру АДРЕСА_1 . Окрема інвентарна справа на квартиру АДРЕСА_4 будинку за вказаною адресою не заводилась. На час придбання позивачем 27/100 частин будинку інша частина 23/50 належала (мова оригіналу) « ОСОБА_7 », як вбачається з технічного паспорту, складеного Орендним підприємством «ЗМБТІ» станом на 06.12.1999, що дає підстави вважати, що квартиру було передано у власність фізичних осіб (сім`ї ОСОБА_8 ) шляхом приватизації. Співвідповідачами фактично законно набуто право власності на 23/50 частки житлового будинку АДРЕСА_3 по 23/200 частці кожним, але наявна реєстрація їх права власності як на «квартиру АДРЕСА_1 » по ? частці за кожним не відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачу, як співвласнику будинку, нічого не відомо про виділ частини будинку в окремий об`єкт нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Згідно зі статтею 115 ЦК УРСР, який діяв на час отримання співвідповідачами права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Будь-які угоди або рішення суду щодо виділу в натурі 23/50 часток житлового будинку у вигляді відокремленої квартири відсутні. Крім того зазначена квартира фактично не була відокремленим об`єктом нерухомості, оскільки в спільному користуванні співвласників, як вбачається з договору купівлі-продажу позивача, знаходились 1/2 ч. вбиральні Г, 1/2 ч паркана № 1, 1/2 ч. замощення, водопровід № 2. Право власності позивачем та сім`єю ОСОБА_8 здійснюється фактично за нормами законодавства не щодо багатоквартирного будинку, а у відповідності до статей 358-360 ЦК України, тобто як спільною частковою власністю. Право власності позивача на частину господарських побудов зазначено в договорі купівлі-продажу. Іншою частиною господарських побудов користуються як власники ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Визначення частини будинку як окремого об`єкту нерухомості – квартири АДРЕСА_1 порушує його права як власника частини будинку, позбавляючи його можливості отримати згоду співвласника в необхідних за законом випадках, зокрема, як зазначено вище, при реєстрації членів його сім`ї за адресою будинку, а також при розпорядженні часткою в праві власності на будинок у відповідності до статті 362 ЦК України. Таким чином виділити в натурі належну позивачу частку житлового будинку на теперішній час не виявляється можливим. Зазначення належної сім`ї ОСОБА_8 частини будинку фактично позбавляє і позивача, і їх можливості приватизації земельної ділянки при будинку. За наявності належної реєстрації позивача частки в праві власності на будинок в розмірі 27/50 часток визначенню підлягає розмір часток співвласників іншої 23/50 частини будинку. Виходячи з того, що при отриманні у власність 23/50 часток будинку у вигляді квартирі АДРЕСА_4 співвласникам ОСОБА_8 було визначено по 1/4 частці кожному, розмір їх часток складає: - ОСОБА_5 – 23/200, - ОСОБА_2 – 23/200, - ОСОБА_3 – 23/200, - ОСОБА_4 – 23/200, що в цілому складає 23/50. Разом з належною позивачу 27/50 часткою складає 1.
Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Помазанова Н.В. подала відзив на позов, в якому просила відмовити у його задоволенні та зазначила, що у відповідності до Свідоцтва № НОМЕР_1 від 11.10.2000 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – по 1/4 частці, про що записано у реєстровій книзі за № 290/Р№39961 від 23.10.2000 ЗМБТІ. Квартира АДРЕСА_4 приватизована Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 52,2 кв.м. в тому числі житлова площа 35,1 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 11.10.2000 № 3771. У відповідності до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , раніше до приватизації квартира належала Місцевій раді на підставі рішення виконкому Ленінської райради від 12.07.1990 № 166/3. Технічний паспорт складений по матеріалам інвентарної справи від 06.12.1999. Таким чином є недостовірною інформація, наведена у позові про те, що інвентарна справа на квартиру АДРЕСА_1 не заводилась. Крім того до набуття права власності на квартиру АДРЕСА_4 співвідповідачами, право власності саме на квартиру АДРЕСА_4 (не на частку будинку) належало місцевій раді на підставі рішення виконкому Ленінської райради від 12.07.1990 № 166/3. Свідоцтво про право власності на житло від 11.10.2000 № 1673, що посвідчує право власності співвідповідачів, є дійсним, співвідповідачі не порушували прав та інтересів позивача. Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що визначення частини двоквартирного будинку як квартири не відповідає нормам цивільного законодавства: ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Приватизація квартири АДРЕСА_4 відбувалась у 2000 році, натомість чинний ЦК України набрав сили з 01.01.2004; Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» набрав сили 01.07.2015, тому застосовувати вимоги даних нормативно-правових актів до правомірності приватизації, вчиненої у 2000 році є неправомірним. В будь-якому випадку, у визначенні квартири, що міститься у частині першій статті 382 ЦК України відсутня заборона існування двох квартир у будинку: «Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання». Також слід відмітити, що об`єктом приватизації є окремий об`єкт нерухомості – квартира АДРЕСА_4 та перелік її співвласників визначений у свідоцтві № 1673 від 11.10.2000, які володіють та розпоряджаються даною квартирою спільно між собою, без участі інших осіб, в тому числі позивача.
Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила на обставинах, викладених у позові, а також те, що наявність у співвідповідачів свідоцтва про право власності на квартиру як на окремий об`єкт нерухомості позбавляє позивача можливості вчинення будь-яких дій щодо розпорядження своєї власністю, оскільки фактично відсутній співвласник житлового будинку, 27/50 якого належить позивачу. За відсутності належним чином, визначеного співвласника 23/50 часток житлового будинку вчинення ОСОБА_1 вищезазначених дій неможливе. Навіть звернення до суду з позовом про виділ частки або поділ житлового будинку в даному випадку неможливе, оскільки за відсутності співвласника нема кого зазначити відповідачем. Таким чином, порушення права власності ОСОБА_1 внаслідок визначення частини будинку як окремого об`єкту нерухомості є очевидним. Твердження відповідача про безпідставне оспорювання позивачем належного співвідповідачам права власності на належне їм майно, яким вони мирно володіють, не відповідає змісту заявлених позивачем позовних вимог. Предметом позову не є оспорювання наявності право власності відповідача на належне їм нерухоме майно. Позовні вимоги заявлено з приводу невірного визначення в свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 11.10.2000 об`єкту нерухомості, який передано у власність співвідповідачам шляхом приватизації. До видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 був об`єктом нерухомого майна, який належав співвласникам на праві спільної часткової власності – 27/50 та 23/50. Зміна співвласника 23/50 часток не порушила права ОСОБА_1 , право якого на 27/50 часток не було припинено, тому підстави для позбавлення права власності співвідповідачів на отриману ними частки будинку відсутні. В той же час невірне визначення в свідоцтві об`єкту нерухомості призвело до порушення прав ОСОБА_1 як співвласника будинку. Тому скасування державної реєстрації права власності співвідповідачів на квартиру АДРЕСА_4 та внесення змін в свідоцтво про право власності щодо визначення об`єкта нерухомості відновить порушені права ОСОБА_1 в тому стані, який існував до порушення, оскільки будинок знову буде об`єктом спільної часткової власності. Доводи співвідповідача про те, що квартира АДРЕСА_4 не є об`єктом, рівнозначним 23/50 часток домоволодіння, оскільки частина об`єктів нерухомого майна все ще належить міській раді, є помилковими. По-перше, надвірні побудови, тобто сараї, гаражі та інші господарські споруди, які є приналежностями до основної будівлі (житлового будинку) і не можуть бути самостійними об`єктами права власності. Як вбачається з наданих ТОВ «ЗМБТІ» документів, згідно розрахунку часток від 20.08.1996, до складу 27/50 часток житлового будинку увійшли, крім частки самого будинку (квартири АДРЕСА_5 ), надвірні побудови: гараж Е, сарай Б, 1/2 ч.вбиральні Г, 1/2 ч паркана № 1, 1/2 ч. замощення, в спільному користуванні співвласників залишився водопровід № 2. Самочинно побудовані гараж Д, сарай Ж в розрахунку до уваги не бралися. Відповідно інші надвірні побудови, а саме сарай В, 1/2 ч. вбиральні Г, 1/2 ч паркана № 1, 1/2 ч. замощення та спільний водопровід увійшли до складу 23/50 часток будинку. З моменту приватизації і до теперішнього часу зазначені вище надвірні побудови, а саме сарай В, 1/2 ч. вбиральні Г, 1/2 ч. паркана № 1, 1/2 ч. замощення та спільний водопровід знаходяться у фактичному користуванні сім`ї ОСОБА_8 . До речі, і самочинні побудови гараж Д та сарай Ж знаходяться в їх користуванні. Будь-які інші документи про зміну розміру часток співвласників внаслідок приватизації частини будинку або з інших підстав відсутні. В договорі купівлі-продажу, за яким право власності на 27/50 часток будинку набув позивач ОСОБА_1 , склад майна, який є предметом договору, фактично не змінився. Тому вважає, що визначення розміру часток співвласників в Свідоцтві про право власності від 11.10.2000 повинно відповідати наявному розрахунку часток в праві власності на час його видачі, тобто 23/50 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Представник позивача подала додаткові пояснення, які суд не бере до уваги, оскільки при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, якими є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову та відзиву.
Третіми особами пояснення щодо позову та відзиву не подані.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 14.10.2025 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженні, призначено підготовче засідання. Ухвалою про витребування доказів від 13.11.2025 витребувано у Другої запорізької державної нотаріальної контори інформацію про наявність/відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано у ТОВ «ЗМБТІ» копії матеріалів інвентаризаційних справ на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 та на квартиру АДРЕСА_1 . Витребувані докази подані суду ТОВ «ЗМБТІ» 16.12.2025, Другою запорізькою державною нотаріальною конторою докази не подані. Ухвалою про витребування доказів від 16.01.2026 повторно витребувано у Другої запорізької державної нотаріальної контори інформацію про наявність/відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про осіб, які були зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , станом на 29 квітня 2025 року - день смерті ОСОБА_5 . Витребувані докази подані суду 21.01.2026 та 13.02.2026. Ухвалою про залучення співвідповідача від 24.03.2026 залучено до участі в справі співвідповідачем Запорізьку міську раду. Ухвалою про призначення судового розгляду від 20.04.2026 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою про витребування доказів від 10.06.2026 витребувано у районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району копії документів, на підставі яких було здійснено приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_6 , з видачою свідоцтва про право власності від 11.10.2000 № 1673; витребувано у Державного архіву Запорізької копію рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів трудящих від 12.07.1990 № 166/3 щодо належності житлового будинку АДРЕСА_3 . Витребувані докази подані суду 26.06.2026 та 01.07.2026.
Позивач, співвідповідачі, треті особи в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Причини неявки не повідомили. З заявами про розгляд справи без їх участі не звертались.
Представник позивача адвокат Мухіна Л.С. в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала.
Представник співвідповідачки ОСОБА_2 адвокат Помазанова Н.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову за обставин, викладених у відзиві.
Заслухавши пояснення представників позивача та співвідповідачки ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з рішеннями виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 12.07.1990 № 166/2 та 166/3 «Про визнання належності місцевим Радам житлових будинків, розташованих у Ленінському районі» з Додатком № 1 житловий будинок АДРЕСА_3 , рік побудови 1958, корисною площею 114,47 кв. м, житловою площею 69,43 кв. м визнаний приналежністю місцевої Ради.
Відповідно до висновку про реєстрацію будинку (домоволодіння) ОП «ЗМБТІ» від 09.09.1996 одна нова будова цілком належить на праві державної власності Місцевій раді на підставі рішення виконкому Ленінського райради від 12.07.1990 № 166/3 про визнання належності житлового будинку АДРЕСА_3 за Місцевою радою.
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 04.09.1996 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_3 належали ОСОБА_9 , які були приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». У приватну власність ОСОБА_9 перейшли в житловому будинку літера А коридор №1-1 площею 4,70 кв.м, санвузол № 1-2 площею 3,10 кв.м, коридор № 1-3 площею 4,60 кв.м, кімната № 1-4 площею 13,70 кв.м, кімната № 1-5 площею 9,00 кв.м, кімната № 1-6 площею 12,60 кв.м, кухня № 1-7 площею 5,00 кв.м. Загальна площа 27/50 частин домоволодіння становить 52,70 кв.м, у тому числі житлова площа 35,30 кв.м. Крім того у власність передані: гараж літера E, capай літера Б, 1/2 частина забору № 1, 1/2 частина уборной Г, 1/2 частина замощення I. У спільному користуванні залишився водопровід № 2. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 04.09.1996 № 134-ПД.
Вказана обставина також підтверджується висновком про реєстрацію будинку (домоволодіння) ОП «ЗМБТІ» від 09.09.1996.
На підставі договору купівлі-продажу від 24.09.1998, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3410, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , на праві власності останньому належить 27/50 часток жилого будинку АДРЕСА_3 , який розташовано на земельній ділянці пл. 674 кв.м, де у власність покупця переходить: коридор 1-1 пл. 4.7 кв.м., коридор 1-3 пл. 4.6 кв.м., кухня 1-7 пл. 5,0 кв.м., санвузол 1-2 пл. 3.1 кв.м., кімната 1-4 пл. 13.7. кв.м., кімната 1-5 пл. 9,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 12,6 кв.м.; гараж Е, сарай S, 1/2 ч. вбиральні Г, 1/2 ч. паркана № 1, 1/2 ч. замощення І. Водопровід № 2 у спільному користуванні. На згаданій земельній ділянці розташовано: жилий будинок пл. 70.4 кв.м., цегл., на плані А; сараї, на плані Б, В; гараж, на плані Е; вбиральня, на плані Г; паркан, на плані № 1; водопровід, на плані № 2; замощення, на плані І. Вказаний договір зареєстрований у КП «ЗМБТІ».
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 06.12.1999 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 та 23/50 частин належить Місцевій раді.
Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 11.10.2000 № 3771 «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_6 » прохання наймача ОСОБА_5 про приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , задоволене. Передано у спільну часткову власність в рівних долях громадянам ОСОБА_5 - 1/4 частка, ОСОБА_2 – 1/4 частка, ОСОБА_3 - 1/4 частка, ОСОБА_4 - 1/4 частка, квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 52,2 кв. м.
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.10.2000, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради № 3771 від 11.10.2000 «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_6 », розрахунком площі квартир, що безоплатно приватизується, заявою ОСОБА_5 , довідкою про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, квартира за адресою: АДРЕСА_6 , належить на праві спільної часткової власності в рівних частках, а саме по 1/4 частині ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 04.06.2026 № 17.01/01-27/661 квартира АДРЕСА_1 є приватизованою.
Згідно з довідкою приналежності будівель домоволодіння АДРЕСА_3 , технічних паспортів від 29.09.2000 та 26.08.2002 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 , по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 29.04.2025.
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.01.2026 № 84034616 у Спадковому реєстрі інформація про відкриття Спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.
Відповідно до інформації з ДРРП від 18.08.2025 № 439907516 та 439908177 реєстрація права власності ОСОБА_1 та співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 відсутня.
Згідно з листом ТОВ «ЗМБТІ» від 02.09.2025 № 1458 у сховищі ТОВ «ЗМБТІ» наявна інвентаризаційна справа на об`єкти нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Окрема інвентаризаційна справа на квартиру АДРЕСА_4 у будинку за вказаною адресою не заводилася. В матеріалах інвентаризаційної справи міститься свідоцтво про право власності № 1673, видане 11.10.2000 Ленінською районною адміністрацією, що посвідчує право власності фізичних осіб на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з листами Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 10.10.2025 № 06.4-06/02/26548, № 06.04-06/02/26546, № 06.4-06/02/26626, від 20.01.2026 № 06.4-06/02/1544 місце проживання ОСОБА_5 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 з 26.05.1994 по 29.04.2025. Знято з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою на день його смерті зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Актом про фактичне користування житловим будинком від 08.04.2026 підтвердження, що згідно технічного паспорту від 26 серпня 2002 року, будинок АДРЕСА_3 знаходиться на огороженій земельній ділянці і в технічному паспорті зазначений під літерою А. На ділянці, крім будинку літ. А, знаходяться надвірні побудови гараж Е, сарай Б, літня кухня 3, вбиральня Г, сарай В, сарай Ж, гараж Д. Гараж Е, сарай Б, літня кухня З знаходяться на частині земельної ділянки, яка є прилеглою до частини будинку літ. А, в якій проживає ОСОБА_1 з сім`єю і користується зазначеними побудовами. ОСОБА_10 , сарай Ж, гараж Д знаходяться на частині земельної ділянки, яка є прилеглою до частини будинку літ. А, в якій проживає ОСОБА_2 з сім`єю, які користуються зазначеними побудовами.
Відповідно до заяви ОСОБА_6 про реєстрацію місця проживання (перебування) від 07.11.2025 до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, вона просила зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 надав свою згоду як власник.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно зі статтями 1 та 2 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі – Закон № 2482-XII) в редакції, яка діяла на момент приватизації ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 (04.09.1996), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки (надалі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до статей 1 та 2 Закону № 2482-XII в редакції, яка діяла на момент приватизації квартири АДРЕСА_1 (11.10.2000), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов, що передбаченого статтею 3 Закону № 2482-XII в редакціях, які діяла як на момент приватизації ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 , так і на момент приватизації квартири АДРЕСА_1 .
У частині третій статті 5 Закону № 2482-XII в редакціях, які діяла як на момент приватизації ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 , так і на момент приватизації квартири АДРЕСА_1 , зазначено, що якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.
У частинах першій – третій статті 8 Закону № 2482-XII в редакціях, які діяла як на момент приватизації ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 , так і на момент приватизації квартири АДРЕСА_1 , приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Таким чином норми Закону № 2482-XII, які діяла як на момент приватизації ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 , так і на момент приватизації квартири АДРЕСА_1 , містили відмінності щодо об`єктів приватизації, зокрема, на момент приватизації ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 , приватизація передбачала відчуження квартир багатоквартирних будинків та одноквартирних будинки, а на момент приватизації квартири АДРЕСА_1 - квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 552/4585/19 (провадження № 61-1566св20), закон не містить такої підстави для відмови у приватизації, як неможливість приватизації частини домоволодіння, а тому відмова у здійсненні права на приватизацію суперечить вимогам статей 2, 8 Закону № 2482-XІІ.
Суд зауважує, що відповідно до технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: Дніпропетровське шосе, 38, від 26.08.2002 та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , приміщення будинку, які належать позивачу та відповідачам, мають окремі входи та не пов`язані між собою, а отже поділ будинку був можливий.
За таких обставин суд дійшов висновків про те, що приватизація ОСОБА_9 27/50 часток будинку АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_1 орган приватизації дотримався вимог Закону № 2482-XII в редакціях, чинних на момент приватизації. При цьому у свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 11.10.2000, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , об`єкт приватизації - квартира АДРЕСА_1 зазначений вірно.
Суд зауважує, що вимога позивача про внесення змін до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.10.2000, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в частині зазначення об`єкту приватизації, замість «квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 » зазначення «23/50 часток житлового будинку АДРЕСА_3 » суперечить приписам статей 355, 356, 358 ЦК України, відповідно до яких майно не може належати особам одночасно на праві спільної часткової та на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
Враховуючи те, що право власності позивача на частку нерухомого майна все ж є порушеним, оскільки він не може здійснювати належним чином право спільної часткової власності за відсутності інших співвласників, суд дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права є неефективним, оскільки призведе до виникнення подальших спорів з відповідачами як співвласниками житлового будинку про виділ належної йому частки майна в натурі та користування спільною часткової власністю. 
Суд вважає, що у даному випадку належним способом захисту права власності позивача є припинення його права спільної часткової власності та визнання за ним права власності на окремий об`єкт нерухомого майна.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у позові необхідно відмовити.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, враховуючи відмову у позові, судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на нього.
Керуючись статтями 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
у позові відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ,
співвідповідачі:
– ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 ,
– ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 ,
– ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ,
– Запорізька міська рада, місцезнаходження: просп. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ 04053915,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
– Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, місцезнаходження: бульв. Центральний, буд. 27, м. Запоріжжя код ЄДРПОУ 37573508,
– Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 23, м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ 03344941.

Суддя М.В. Фетісов