Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
Справа №338/1413/26
Провадження №2/338/1248/26
15 вересня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі:  головуючого-судді  Шишка О. А.,
з участю: секретаря  Сіщук Г. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
Позов обґрунтовано тим, що 30 травня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2338953. За умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 20000 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за ставкою 1 % на день. Кредитні кошти перераховано на зазначену відповідачем платіжну картку.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань виникла заборгованість. Згідно з розрахунком первісного кредитора відповідач сплатив 24400,01 грн, а станом на 24 лютого 2026 року непогашена заборгованість становила 56399,99 грн, із яких 19999,99 грн – основний борг та 36400 грн – проценти.
Право вимоги за договором перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на підставі договору факторингу №01.02-6/26 від 24 лютого 2026 року. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача 56399,99 грн заборгованості та 2662,40 грн судового збору.
Представниця позивача просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечила.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд справи, неподання ним відзиву, згоду позивача на заочний розгляд та наявність передбачених статтею 280 ЦПК України умов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 30 травня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2338953.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 та 1.5 договору кредитодавець зобов`язався надати споживачу 20000 грн, а споживач – повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Строк кредитування становить 360 днів, кінцева дата повернення – 25 травня 2026 року, періодичність сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка – 1 % на день.
Договір містить графік платежів, паспорт споживчого кредиту, реквізити сторін, відомості про суму, строк кредитування, порядок повернення кредиту, розмір і порядок нарахування процентів та відповідальність за порушення зобов`язань.
Із протоколу укладення електронного договору вбачається, що одноразовий ідентифікатор B013 був направлений 30 травня 2025 року о 14 год 37 хв 02 с на номер телефону, зазначений відповідачем під час реєстрації, та введений ним о 14 год 37 хв 21 с.
Відповідно до ст. 3, 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття, а правочин, підписаний одноразовим ідентифікатором у погодженому сторонами порядку, прирівнюється за правовими наслідками до договору в письмовій формі.
У постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 зазначено, що електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», є укладеним у письмовій формі, а без отримання такого ідентифікатора та здійснення акцепту договір не був би укладений.
Отже, послідовність дій відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, використання направленого на його номер телефону одноразового ідентифікатора, а також подальше часткове виконання зобов`язання підтверджують укладення сторонами кредитного договору в електронній формі.
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало свій обов`язок із надання кредиту. Згідно з довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» 30 травня 2025 року о 14 год 39 хв 11 с на платіжну картку № НОМЕР_1 перераховано 20000 грн із призначенням платежу: виконання фінансових зобов`язань відповідно до договору №2338953 від 30 травня 2025 року. Довідка містить номер транзакції, код авторизації, реквізити електронного платіжного засобу та відомості про банк-еквайр. Таким чином, укладення кредитного договору та одержання відповідачем 20000 грн підтверджені належними і допустимими доказами.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону й у встановлений строк, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до частини першої статті 1048, частини першої статті 1049 та статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит і сплатити проценти у розмірі та порядку, встановлених договором.
Стандартна процентна ставка за договором становить 1 % на день. Договір укладено після завершення визначених пунктом 2 розділу ІІ Закону України №3498-IX перехідних періодів, а тому погоджена ставка не перевищує максимального розміру денної процентної ставки, встановленого частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо переходу права вимоги.
24 лютого 2026 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» як клієнтом та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» як фактором укладено договір факторингу №01.02-6/26, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі. Того ж дня сторони підписали акт приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Витяг із реєстру містить відомості про відповідача, його РНОКПП, номер і дату кредитного договору та розмір заборгованості. Фактор перерахував клієнту передбачене договором фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією №10306 від 24 лютого 2026 року.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав за правочином, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За змістом статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, а предметом такого договору може бути наявна вимога, строк платежу за якою настав, а також майбутня вимога.
Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №461/2900/11 виходив із того, що доказами переходу права вимоги є не лише текст договору відступлення, а й документи, які дають змогу ідентифікувати конкретне зобов`язання та підтверджують настання передбачених договором умов переходу права.
Надані позивачем договір факторингу, акт приймання-передачі, витяг із реєстру боржників та платіжна інструкція в сукупності підтверджують перехід до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги за договором №2338953.
Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу передбаченого пунктом 3.4 договору факторингу повідомлення про відступлення права вимоги. Проте відповідно до частини другої статті 516 ЦК України неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє зобов`язання та не позбавляє нового кредитора права вимоги, а покладає на нього ризик несприятливих наслідків, якщо боржник виконає зобов`язання первісному кредиторові. Доказів такого виконання після відступлення права вимоги суду не подано.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині розподілу здійснених відповідачем платежів.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що 03 липня 2025 року відповідач сплатив 10400,01 грн. Із цієї суми кредитодавець зарахував 6800 грн у погашення процентів, 3600 грн у погашення штрафу та лише 0,01 грн у погашення основного боргу. Платіж від 26 серпня 2025 року в сумі 14000 грн розподілено таким чином: 10800 грн – проценти та 3200 грн – штраф. Отже, із загальної суми внесених відповідачем коштів 6800 грн спрямовано на погашення штрафу.
Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого йому було надано кредит, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, а неустойка та інші платежі, нараховані за прострочення виконання зобов`язань, підлягають списанню кредитодавцем.
За таких обставин, суд доходить висновку, що нарахований відповідачу штраф не підлягав сплаті, а тому 6800 грн не могли бути зараховані кредитодавцем у його погашення.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності платежу він спрямовується насамперед на погашення прострочених суми кредиту та процентів, у другу чергу – суми кредиту та процентів, а в третю – неустойки та інших платежів. Аналогічна черговість передбачена пунктом 5.6 кредитного договору.
Тому сплачені відповідачем кошти підлягають перерозподілу з одночасним перерахунком процентів, оскільки після кожного погашення основного боргу зменшується база їх подальшого нарахування.
Станом на 03 липня 2025 року кредитодавець нарахував 6800 грн процентів. Із платежу в сумі 10400,01 грн 6800 грн підлягають зарахуванню в погашення процентів, а решта 3600,01 грн – у погашення основного боргу. Після цього залишок основного боргу становить 16399,99 грн.
За період із 04 липня до 26 серпня 2025 року включно, тобто за 54 дні, проценти на залишок основного боргу становлять 8856 грн: 16399,99 грн ? 1 % ? 54 дні.
Із платежу від 26 серпня 2025 року в сумі 14000 грн 8856 грн підлягають зарахуванню в погашення процентів, а 5144 грн – у погашення основного боргу. Залишок основного боргу становить 11 255,99 грн.
За період із 27 серпня 2025 року до 24 лютого 2026 року включно, тобто за 182 дні, проценти на залишок основного боргу становлять 20485,90 грн: 11255,99 грн ? 1 % ? 182 дні.
Отже, станом на 24 лютого 2026 року обґрунтований розмір заборгованості відповідача становить 31741,89 грн, із яких 11255,99 грн – основний борг та 20485,90 грн – проценти. У задоволенні вимог про стягнення решти 24658,10 грн належить відмовити.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Надані позивачем докази підтверджують існування кредитного зобов`язання і перехід права вимоги, однак не підтверджують заявлений розмір боргу після належного врахування всіх здійснених відповідачем платежів.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив 2662,40 грн судового збору. Оскільки позов задоволено на 56,28 %, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1498,40 грн судового збору.
На підставі викладеного, відповідно до статей 4, 11, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, статей 8, 19 Закону України «Про споживче кредитування», статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2338953 від 30 травня 2025 року в розмірі 31741 (тридцять одна тисяча сімсот сорок одна) гривня 89 копійок, із яких: 11255 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 99 копійок – заборгованість за основною сумою кредиту; 20485 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 90 копійок – заборгованість за процентами. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 1498 (одну тисячу чотириста дев`яносто вісім) гривень 40 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів із дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга чи якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070; код ЄДРПОУ 37616221; рахунок НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий          О. А. Шишко