УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

08 вересня 2026 року 
м. Київ
справа №560/8419/25
адміністративне провадження №К/990/36874/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Закупненської селищної ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2026 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2026 у справі №560/8419/25 за позовом Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Закупненської селищної ради щодо вчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, площею 24 кв.м, що знаходиться за межами населеного пункту села Гусятин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, безхазяйним майном та набуття права власності на вказане безхазяйне майно, а також зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 28.04.2026, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2026, позов задовольнив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Верховний Суд ухвалою від 24.08.2026 касаційну скаргу відповідача залишив без руху та надав скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги, з конкретизацією підстав касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
На виконання вимог цієї ухвали скаржник подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, у якій конкретизує підстави касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.
Дослідивши зміст касаційної скарги та заяви про усунення недоліків скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, скаржник визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
На обґрунтування цієї підстави скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано частину 1 статті 181, частину 1 статті 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), без врахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №240/6362/19, у якій колегія суддів зауважила, що першочерговою умовою для покладення на органи місцевого самоврядування обов`язку вчиняти дії за статтею 335 ЦК України є обов`язкове встановлення судом факту належності об`єкта саме до капітального нерухомого майна.
Також як на підставу касаційного оскарження відповідач посилається на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування цієї підстави скаржник покликається на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування частини 2 статті 335 ЦК України у взаємозв`язку з частиною 5 статті 16 та частин 1,2,5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) щодо поширення обов`язку органів місцевого самоврядування звернення із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна на об`єкти (зокрема, гідротехнічні споруди), які розташовані за межами населених пунктів територіальної громади на землях державної власності (природно-заповідного фонду), право розпорядження якими не належить органам місцевого самоврядування, у разі, якщо такі об`єкти не передавалися громаді у процесі децентралізації.
В заяві про усунення недоліків скарги відповідач, окрім наведеного, покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зауважує, що ця справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки вона стосується проблеми правової невизначеності меж відповідальності органів місцевого самоврядування під час децентралізації. 
Вважає, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника, оскільки покладення на селищну раду обов`язків щодо виготовлення документації на майно, розташоване в межах Національного природного парку «Подільські товтри», створює прецедент нецільового використання коштів місцевого бюджету в умовах воєнного стану.
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій у цій справі.
Також відповідач у касаційній скарзі заявляє клопотання про зупинення виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2026 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2026 у справі №560/8419/25 до завершення перегляду справи в касаційному порядку.
У вказаному клопотанні відповідач посилається на те, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання оскаржуваного судового рішення. Вжиття заходів примусового виконання змусить скаржника безповоротно витратити значні бюджетні кошти громади на виготовлення технічної документації та паспортизації об`єкта під загрозою накладення штрафних санкцій та притягнення до відповідальності. У разі подальшого скасування рішень Верховним Судом, ці збитки дотаційного бюджету громади не будуть відшкодовані, що завдасть істотної шкоди фінансовій спроможності органів місцевого самоврядування та суперечить суспільному інтересу під час воєнного стану.
Вирішуючи правове питання, порушене у поданій заяві, Верховний Суд керується тим, що відповідно до статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Для зупинення виконання (дії) судових рішень, яке допускається як виняток, мають бути вагомі причини.
Згідно із частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частина друга статті 375 КАС України).
Тлумачення статті 375 КАС України також свідчить про те, що заява про зупинення виконання має містити належне обґрунтування потреби зупинення виконання (дії) судового рішення та до неї мають бути долучені, за наявності, докази, що свідчили б про загрозу настання незворотних наслідків внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат; існуватимуть перешкоди для застосування або буде неможливим застосування передбаченого статтями 380, 381 КАС України механізму повороту виконання судового рішення.
Сама по собі незгода скаржника з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення їх виконання, оскільки перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права здійснюється судом касаційної інстанції лише під час касаційного перегляду справи з дотриманням визначеної КАС України процедури і процесуальних гарантій учасників справи.
Отже, для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини. Сподівання і припущення скаржника на певні результати касаційного розгляду справи не можуть бути підставою для зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Це правило стосується, в тому числі й обставин, якими сторона обґрунтовує клопотання про зупинення виконання судових рішень на стадії касаційного провадження.
Клопотання скаржника про зупинення виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2026 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2026 у справі №560/8419/25 наведеним критеріям не відповідає, оскільки не містить належних обґрунтувань і доказів на їх підтвердження, які Суд міг би оцінити, у його задоволенні необхідно відмовити.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Перешкоди для прийняття касаційної скарги до провадження Верховним Судом та відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 334 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Закупненської селищної ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2026 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2026 у справі №560/8419/25.
Відмовити у задоволенні клопотання Закупненської селищної ради про зупинення виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2026 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2026 у справі №560/8419/25 за позовом Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Витребувати із Хмельницького окружного адміністративного суду справу №560/8419/25.
Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб