ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/10107/25  Номер провадження 33/814/611/26 | Головуючий у 1-й інстанції Айдаєв Р. З.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чирвона О.І., подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Згідно з постановою судді, 03.12.2025 о 21 год 10 хв у м. Полтаві, вул. Тролейбусна, буд. 21 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Чумацький шлях в бік вул. Тролейбусна не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на світлофорний об`єкт, в результаті чого уламки після ДТП підлетіли у транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася у зустрічній смузі по вул. Тролейбусна. В результаті чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Чирвон О.І. просить скасувати постанову судді, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не повною мірою дослідив докази, а висновки, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката, тим самим ОСОБА_1 був позбавлений можливості надавати пояснення. 
Наголошує, що ОСОБА_1 був пасажиром, а не водієм, матеріали справи не містять доказів протилежного. 
Зазначає, що пояснення свідка були продиктовані працівниками поліції, сам свідок не бачив, хто саме був за кермом.
Вказує, що відеоматеріали не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Одночасно в апеляційній скарзі сторона захисту ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вперше апеляційна скарга була подана 07.01.2026 року через систему «Електронний суд», проте через технічний збій апеляційна скарга не відображалася в системі «Електронний суд». В подальшому, 01.04.2026 року було подано повторно апеляційну скаргу, проте скарга була повернута у зв`язку з недолученням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правничої допомоги та відсутністю відомостей про повноваження адвоката.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 29 грудня 2025 року.
Як вказує апелянт, 07 січня 2026 року, у строк визначений законом, адвокат Чирвон О.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через систему «Електронний суд», але відомості про неї не відображаються в особистому кабінеті. 
01.04.2026 року адвокатом Чирвоном О.І. було повторно подано апеляційну скаргу.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2026 року апеляційну скаргу адвоката Чирвона О.І. на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, з підстав визначених частиною 2 статті 271 КУпАП.
14 квітня 2026 року адвокат Чирвон О.І. в інтересах ОСОБА_1 , виконавши вимоги частини 2 статті 271 КУпАП, повторно подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2025 року.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, та вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
ОСОБА_1 та його адвокат Чирвон О.І., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. 15 липня 2026 року від адвоката Чирвона О.І. до Полтавського апеляційного суду надійшла заява про проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 та його представника – адвоката Чирвона О.І., за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, а саме:
1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №531030 від 04.12.2025, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги. Згідно з протоколом, 03.12.2025 о 21 год 10 хв у м. Полтаві, вул. Тролейбусна, буд. 21 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Чумацький шлях в бік вул. Тролейбусна не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на світлофорний об`єкт, в результаті чого уламки після ДТП підлетіли у транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася у зустрічній смузі по вул. Тролейбусна;
2) схемою місця ДТП від 03.12.2025;
3) письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ;
4) рапортом слідчого ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції М. Куща;
5) відеозаписами з відео реєстратора очевидця та бодікамери працівника поліції.
Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Твердження сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки є безпідставними та спростовуються доказами по справі, які є допустимими, належними, логічними, узгоджуються між собою та спростовують версію сторони захисту викладену в апеляційній скарзі, яку апеляційний суд розцінює, як лінію захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Як свідчать матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 531030 від 04.12.2025 року відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Від будь-яких пояснень та підписів в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», правопорушник відмовився, жодних пояснень спрямованих на спростування факту керування транспортним засобом не зазначив.
До того ж, відеозаписом із відеореєстратора очевидця зафіксовано момент скоєння ДТП. До того ж, очевидець, який одразу після події підійшов до водія автомобіля Citroen Berlingo, повідомив працівникам поліції, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 ..
Матеріали справи не містять жодних відомостей про перебування іншої особи за кермом автомобіля Citroen Berlingo, як і заперечення правопорушником факту керування транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.
Отже, заперечення в апеляційній скарзі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вони не відповідають дійсності та є неспроможними і такими, що не спростовують факту вчинення правопорушення, а лише спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові суду першої інстанції висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувався за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності слід зазначити таке. 
Апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, зокрема право бути почутим судом, поновлені шляхом прийняття його апеляційної скарги, строк на звернення із якою поновлений апеляційним судом, та надання можливості взяти участь у судовому розгляді. Проте, ОСОБА_1 цим правом не скористався та до суду апеляційної інстанції не з`явився.
Крім того сам по собі факт розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, за умови правильних висновків суду по суті справи не є відповідно до положень КУпАП достатньою підставою для скасування постанови судді.
Апеляційний суд зауважує, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, які й перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, тим самим не звільняє його від адміністративної відповідальності.
Правових підстав, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови і закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, апелянтом не наведені та апеляційним судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги висновків судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, внаслідок порушення ним п.12.1 Правил дорожнього руху України не спростовують.
При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у частині відсутності у діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП у справі немає. 
З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Чирвону О.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Чирвона О.І., подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко