УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/9473/25
провадження № 2/361/3433/25
11.06.2026
РІШЕННЯ
Іменем України

11 червня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді Петришин Н.М.,
за участю секретаря Гриценко А.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача
У серпні 2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.04.2025 позивач замовив в інтернет магазині, який розміщено в соціальній мережі інстаграм під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 , шорти ціною 1150 гривень, а також джинси ціною 1150 гривень. За вказані товари позивач вніс передплату у розмірі 200 гривень. 26.04.2025 при отриманні товарів на відділенні ТОВ «Нова пошта» позивач вніс решту коштів у розмірі 2100 гривень. Того ж дня, після примірки товару виявлено, що розмір який підібрав для ОСОБА_1 продавець, не підходить параметрам позивача. Позивач повідомив відповідача про намір здійснити обмін та 27.05.2025 товар повернув продавцю. Після відправлення товару продавцю упродовж двох тижнів позивачу не було відправлено товарів відповідного розміру. Продавець зазначив, що не має необхідних позивачеві розмірів. Щодо повернення грошових коштів відповідач позивачу відмовив без зазначення підстав. ОСОБА_1 направив ФОП ОСОБА_2 письмову претензію, після отримання якої позивач отримав образливі повідомлення та погрози. 
З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 просив розірвати договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 2300 гривень за ненаданий товар; а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.
Заяви, інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. 21 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Представник ФОП ОСОБА_2 заперечувала проти позову, зазначила, що вартість товарів позивачу відшкодовано, тому предмет спору відсутній.
Обставини справи, що встановлені судом
Судом встановлено, що 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 та Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 досягнули усної домовленості щодо придбання товарів через інтернет-магазин, який розміщено в соціальній мережі Інстаграм під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме шортів ціною 1150 гривень та джинсів ціною 1150 гривень.
Позивач ОСОБА_1 перерахував відповідачу аванс у розмірі 200 гривень, що підтверджується скрін-шотом від 24.04.2025 (а.с. 19).
Отримавши 26 квітня 2025 року товар на відділенні ТОВ «Нова пошта» позивач вніс решту коштів у розмірі 2100 гривень.
З наданого до суду скріншот листування та квитанцій про відправку ТОВ «Нова пошта» встановлено, що товари не підійшли позивачу за розміром, тому ОСОБА_1 27 квітня 2025 року повернув товари.
На звернення позивача до ФОП ОСОБА_2 щодо обміну товарів на товар відповідного розміру чи повернення коштів за товар відповідач не відреагував у порядку досудового врегулювання спору.
Згідно платіжної інструкції від 10.06.2025 позивачу перерахована сума грошових коштів у розмірі 2311,56 гривень.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини
У ст. 42 Конституцій України закріплено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Одним з принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, у якій передбачено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. (ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як встановлено судом, 24 квітня 2025 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу товару шортів ціною 1150 гривень та джинсових штанів вартість 1150 гривень, за допомогою засобів дистанційного зв`язку, шляхом оформлення замовлення через інтернет-магазин «odium.brand».
Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Інтернет-магазин це засіб для представлення або реалізації товару, роботи чи послуги шляхом вчинення електронного правочину (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням найманого працівника.
У пунктах 7, 8, 9, 11, 27 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі розрахунковий документ); договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку; договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця; засоби дистанційного зв`язку електронні комунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Захист прав споживачів здійснюють також суди.
Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Забороняється введення в обіг фальсифікованої продукції.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
За змістом п. п. 5, 12, 27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг; істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; фальсифікована продукція - продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само неправомірним відтворенням товару іншої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити, зокрема, назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються, дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції, гарантійні зобов`язання виробника (виконавця), правила та умови ефективного і безпечного використання продукції та найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування.
Так, у процесі розгляду справи встановлено, що у зв`язку з неможливістю надати позивачу замовлений товар відповідного розміру, позивачем перераховано вартість товару на рахунок позивача ОСОБА_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією від 10.06.2025 на суму 2311,56 гривень.
Відтак, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 2300 гривень за ненаданий товар безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Щодо судових витрат 
За приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів – відмовити.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , код: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Наталія ПЕТРИШИН