ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року
м. Київ

справа № 307/698/23
провадження № 61-5799св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Грушицького А. І.,
суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М»,
третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2023 року у складі судді Сас Л. Р., додаткове рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2023 року у складі судді Сас Л. Р. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у складі колегії суддів Собослой Г. Г., Джуга С. Д., Кожух О. А.,

у справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий зміст позовних вимог 

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (далі - ТОВ «ФАВОРИТ-М»), третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов мотивував тим, що 28 вересня 2022 року о 12:00 год на автодорозі М-06, 793 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo FM04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дії ОСОБА_2 за порушення підпункту 12.1 Правил дорожнього руху кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2022 року у справі № 308/13194/22 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого центром 2143 серії НОМЕР_4 , транспортний засіб (тягач), реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, зареєстрований на праві власності за ТОВ «ФАВОРИТ-М».

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданого Тячівським ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області серії НОМЕР_5 , транспортний засіб (причіп), реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, зареєстрований на праві власності за ТОВ «ФАВОРИТ-М».

ОСОБА_2 є водієм ТОВ «ФАВОРИТ-М» та перебуває у трудових відносинах із відповідачем.

Згідно із звітом № 61.22 про оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля BMW 520, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , матеріальний збиток в результаті його пошкодження при ДТП складає 623 818,26 грн.

Про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля позивача, дату та місце огляду було завчасно повідомлено представника страхової компанії та керівника ТОВ «ФАВОРИТ-М» Мацолу М. І.

Транспортний засіб позивача застрахований у страховій компанії ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № АТ/2729408. Строк дії страхового полісу з 02 липня 2022 року до 01 липня 2023 року.

Страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувала позивачу в межах страхового відшкодування 160 000,00 грн.

Позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача із письмовою пропозицією про позасудове врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідача письмової пропозиції, яку відповідно до трекінгу відправлень відповідач отримав, однак, жодної відповіді відповідачем не надано, шкоду не відшкодовано.

У результаті ДТП позивачу завдано шкоду здоров`ю, а саме ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у виді рикошетного удару головою об узголів`я та прямолінійний задній удар спинки сидіння об поперековий відділ хребта.

За консультації та огляди лікаря позивач витратив по 300,00 грн, а також за магнітно-резонансну томографію витрачено по 1100,00 грн. В загальному позивач поніс витрати на лікування у розмірі 2 800,00 грн (300+300+1100+1100).

Відповідно до зазначеного, позивач просив суд стягнути із відповідача 466 618,26 грн - суму майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП з урахуванням витрат на лікування, 300 000,00 грн моральної шкоди, 9 166,19 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, 3 000,00 грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку автомобіля та 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Тячівський районний суд Закарпатської області рішенням від 02 листопада 2023 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ТОВ «ФАВОРИТ-М» на користь ОСОБА_1 466 318,26 грн майновоїшкоди, з яких 463 818,26 грн - шкода, завдана внаслідок ДТП та 2 500,00 грн - витрати на лікування.

Стягнув з ТОВ «ФАВОРИТ-М» на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн заподіяної моральної шкоди.

Стягнув з ТОВ «ФАВОРИТ-М» на користь ОСОБА_1 5 069,00 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

У іншій частині позову про стягнення витрат на лікування у розмірі 300,00 грн, моральної шкоди у розмірі 270 000,00 грн та судового збору у розмірі 4 097,19 грн відмовив за недоведеністю позовних вимог.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що факт ДТП та вина водія ОСОБА_2 встановлені постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2022 року, яка набрала законної сили. При цьому ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «ФАВОРИТ-М» та керував транспортним засобом відповідача під час виконання трудових обов`язків.

Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе володілець такого джерела підвищеної небезпеки, тобто роботодавець - ТОВ «ФАВОРИТ-М», а не безпосередньо водій.

Розмір майнової шкоди суд визначив на підставі звіту про оцінку № 61.22, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача BMW 520, становить 623 818,26 грн. Оскільки позивач уже отримав страхове відшкодування у сумі 160 000,00 грн, суд стягнув із відповідача різницю у розмірі 463 818,26 грн.

Крім того, суд визнав доведеними витрати позивача на лікування в сумі 2 500,00 грн, підтверджені медичними документами та фіскальними чеками за консультації лікарів і проведення магнітно-резонансної томографії.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер і наслідки ДТП, заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, необхідність проходження лікування, тривалу неможливість користування автомобілем, який був необхідний для здійснення підприємницької діяльності, а також фізичні та душевні страждання, яких зазнав позивач. Водночас заявлений розмір моральної шкоди у 300 000,00 грн суд визнав завищеним та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, визначив розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність усіх елементів цивільно-правової відповідальності відповідача - протиправної поведінки працівника, шкоди, причинного зв`язку між ДТП та заподіяними збитками, а також обов`язку роботодавця відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов`язків.

Тячівський районний суд Закарпатської області додатковим рішенням від 01 грудня 2023 року визнав поважними причини пропуску та поновив пропущений строк представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Стегурі Н. М. для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Стягнув з ТОВ «ФАВОРИТ-М» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із розглядом справи - на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Відмовив в іншій частині заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та про стягнення гонорару успіху у розмірі 496 318,26 грн.

Тячівський районний суд Закарпатської області додатковим рішенням від 01 грудня 2023 року стягнув з ТОВ «ФАВОРИТ-М» на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн за проведення автотоварознавчого дослідження.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 08 квітня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФАВОРИТ-М» залишив без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 02 листопада 2023 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, оскільки підстави для покладення відповідальності на ТОВ «ФАВОРИТ-М» повністю доведені (водій працював на компанію, автомобіль належить їй). Матеріальна шкода (466 318,00 грн) обґрунтована звітом експерта та підтверджена доказами. Моральна шкода (30 000,00 грн) визнана доведеною через травми та вплив на підприємницьку діяльність позивача. Судові витрати стягнуті в обґрунтованому розмірі.

Закарпатський апеляційний суд додатковою постановою від 08 травня 2025 року додаткове рішення Тячівського районного суду від 01 грудня 2023 року залишив без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

У касаційній скарзі, поданій у травні 2025 року до Верховного Суду, ТОВ «ФАВОРИТ-М», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції 

Верховний Суд ухвалою від 26 травня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував її із Тячівського районного суду Закарпатської області.

16 червня 2025 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 31 липня 2025 року зупинив виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 29 червня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 29 червня 2026 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Литвиненко І. В., Мартєв С. Ю., Петров Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 362/3680/17, від 11 січня 2023 року у справі № 211/3277/20 та інших.

У касаційній скарзі зазначається, що суди першої та апеляційної інстанцій стягнули повну вартість ремонту (за звітом № 61.22) за виключенням страхової виплати, проте не врахували залишкову вартість пошкодженого автомобіля, який залишився у позивача.

Витрати на лікування має відшкодовувати МТСБУ, а не власник авто, оскільки транспортний засіб відповідача на момент ДТП не був застрахований.

Суд визнав моральну шкоду доведеною лише на підставі самого факту ДТП. Позивач не надав належних доказів (медичних документів, висновку психолога, свідчень тощо), які підтверджували б реальні страждання, зміну способу життя чи вплив на діяльність ФОП.

Позивач не подав детального опису робіт адвоката. Суд не мав можливості перевірити обсяг, необхідність та співмірність допомоги, що також суперечить висновкам Верховного Суду.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що 28 вересня 2022 року о 12:00 год на автодорозі М-06, 793 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo FM04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив підпункт 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена статтею 124 КУпАП.

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановою від 07 листопада 2022 року у справі № 308/13194/22ОСОБА_2 визнав винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн, вказана постанова набрала законної сили 17 листопада 2022 року.

Транспортний засіб (тягач), реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску та транспортний засіб (причіп), реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, зареєстрований на праві власності за ТОВ «ФАВОРИТ-М».

Автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_3 був застрахований у страховій компанії ПАТ «НАСК «Оранта», строк дії полісу із 02 липня 2022 року до 01 липня 2023 року.

Згідно із звітом від 28 вересня 2022 року № 61.22 про оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , матеріальний збиток в результаті його пошкодження при ДТП складає 623 818,26 грн.

Страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувала позивачу ОСОБА_1 в межах страхового ліміту 160 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку від 06 грудня 2022 року.

Із наказу від 24 вересня 2018 року № 18 «Про прийняття на роботу», трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2 з 24 вересня 2018 року прийнятий на роботу в ТОВ «ФАВОРИТ-М» з посадовим окладом 3 723,00 грн на місяць, на посаду водія вантажного автомобіля.

ОСОБА_1 21 січня 2023 року у медичному закладі «Високі медичні технології» проведено магнітно-резонансну томографію шийного відділу хребта та поперекового відділу хребта вартістю 2 200,00 грн та проведено консультацію невролога вартістю 300,00 грн, а всього на суму 2 500,00 грн, що стверджується відповідними чеками.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права 
і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volvo FM04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована. Тому колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що витрати на лікування має відшкодовувати МТСБУ.

Страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувала позивачу ОСОБА_1 в межах страхового ліміту 160 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку від 06 грудня 2022 року.

Відповідно до звіту № 61.22 про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) ринкова вартість КТЗ BMW 520 реєстраційний номер НОМЕР_3 до пошкодження становить 623 818,26 грн, вартість відновлюваного ремонту КТЗ - 727 904,44 грн (т. 1 а. с. 23).

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Зазначений висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 та у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 761/583/17.

В апеляційній скарзі відповідач наводив доводи щодо необхідності встановити дійсний розмір шкоди з урахуванням залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, який залишився у позивача. Вказані доводи відповідача відображені у тексті оскарженої постанови апеляційного суду, проте відповіді на ці доводи апеляційний суд не надав.

Для правильного вирішення спору суду необхідно було встановити, чи є спірний транспортний засіб фізично знищеним, з`ясувати питання щодо наявності та вартості придатних залишків транспортного засобу, а також перевірити доводи відповідача щодо необхідності врахування цих обставин при визначенні розміру шкоди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не виконав покладеного на нього процесуальним законом обов`язку щодо повної та всебічної перевірки доводів апеляційної скарги, що призвело до передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Додаткове рішення суду, ухвалене в порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору та не може існувати окремо від нього. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу, а тому додаткова постанова Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2025 року також підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Установивши, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не здійснив повної перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова та додаткова постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» задовольнити частково.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року та додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2025 року скасувати,а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач | А. І. Грушицький
Судді | А. А. Калараш  І. В. Литвиненко  С. Ю. Мартєв
| Є. В. Петров