МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2026 р.  	№ 640/13829/21 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Центральної виборчої комісії в особі керівника Секретаріату Комісії, пл. Лесі Українки, 1,м. Київ,01196, 	

про	визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання здійснити розрахунки заробітної плати, поновлення на посаді, стягнення невиплаченої заробітної плати,	

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) з позовною заявою до Центральної виборчої комісії в особі керівника Секретаріату Комісії (далі по тексту – Відповідач, Комісія) з вимогами про:
- визнання протиправними та скасування наказів керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії: від 29 квітня 2020 року № 80-к «Про скасування надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 », від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 18 лютого 2021 року № 61-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 19 березня 2021 року № 94-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 9 квітня 2021 року № 109-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- зобов`язання Центральної виборчої комісії в особі керівника Секретаріату Комісії здійснити розрахунки заробітної плати ОСОБА_1 : з 1 квітня до 30 червня 2020 року включно з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків; з 1 липня 2020 року до 15 квітня 2021 року включно з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків з 1 квітня до 30 червня 2020 року включно;
- поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії;
- стягнення з Центральної виборчої комісії на користь ОСОБА_1 невиплачену йому заробітну плату: з 1 квітня до 30 червня 2020 року включно з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків; з 1 липня 2020 року до 15 квітня 2021 року включно з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків з 1 квітня до 30 червня 2020 року включно; середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2021 року включно до дати фактичного поновлення на роботі; моральну шкоду у сумі 500 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем невмотивовано та протиправно видано накази від 29.04.2020 № 80-к «Про скасування надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 », від 06.11.2020 № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » (зі змінами, які вносилися наказами від 18.02.2021 № 61-к, від 19.03.2021 №94-к, від 09.04.2021 № 109-к). Позивач зазначає, що висновок про несвоєчасність виконання завдань та погіршення якості роботи Позивача, а також строк, на який скасовувалася відповідна надбавка за інтенсивність праці, у наказі від 29.04.2020 № 80-к не обґрунтовані, не підкріплені будь-якими поясненнями, документами та іншими доказами. Крім того, у зазначений період Позивачу як начальнику Управління було скасовано надбавку за інтенсивність праці, а працівникам Управління у відповідний період було встановлено відповідну надбавку, що у свою чергу призвело до суттєвої диспропорції в оплаті праці, хоча вже наказом керівника Секретаріату Комісії від 23.06.2020 №110-к Позивачу, як і решті працівникам Управління, було встановлено премію у розмірі 20 % посадового окладу. З метою відновлення порушеного права необхідно зобов`язати Центральну виборчу комісію в особі керівника Секретаріату Комісії здійснити розрахунки заробітної плати Позивача з 01.04.2020 до 30.06.2020 та з 01.07.2020 по 15.04.2021 з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 %.
Позивач вказує на те, що його не було належним чином попереджено про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Центральної виборчої комісії без скорочення чисельності або штату державних службовців, що є свідченням протиправної бездіяльності Відповідача. В подальшому наказом від 06.11.2020 № 268-к (зі змінами) Позивача було звільнено з посади начальника Управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії. Вказаний наказ про звільнення Позивач вважає неправомірним та таким, що прийнятим з порушенням норм матеріального права. Ні припинення структурного підрозділу, ні скорочення посади начальника Управління внаслідок зміни структури або штатного розпису Центральної виборчої комісії не відбулося, а отже, таке скорочення посади є удаваним, а звільнення Позивача з відповідної посади – неправомірним.
Видання відповідних невмотивованих та протиправних наказів, а також неправомірне вимагання від Позивача під час тимчасової непрацездатності у період відпустки написання передбачених законодавством заяв щодо продовження відпусток після закінчення непрацездатності є свідченням послідовного та системного тиску на Позивача з боку керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії, що мало наслідком приниження честі та гідності, ділової репутації Позивача, що мають бути відновлені шляхом відшкодування Відповідачем завданої моральної (немайнової) шкоди у розмірі 500 000 грн. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX, статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.
01.04.2025 на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали даної адміністративної справи, які за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Лісовській Н.В
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 р. прийнято до свого провадження адміністративну справу №640/13829/21 та визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
28.04.2025 р. від Позивача до суду надійшли додаткові пояснення до адміністративного позову, в яких підтримав свої позовні вимоги.
02.05.2025 р. від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що встановлення надбавки за інтенсивність праці та визначення її розміру є диспозитивним правом, а не обов`язком керівника, яке реалізується останнім з урахуванням наявності економії фонду оплати праці, результатів роботи конкретного працівника, якості і складності підготовлених ним документів, терміновості виконання працівником завдань, опрацювання та підготовки документів, виявлення працівником ініціативності у роботі. Підставою для скасування Позивачу надбавки за інтенсивність праці стало несвоєчасне виконання завдань та погіршення якості роботи, про що зазначено в оспорюваному наказі, тобто саме ті підстави, які передбачені пунктом 9 Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям. 
Відповідач зазначає, що внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії, управління консультативно-методичного забезпечення Секретаріату Комісії було ліквідовано, що мало наслідком скорочення посади начальника вказаного структурного підрозділу Секретаріату Комісії, яку обіймав Позивач. Доведення попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 було здійснено шляхом вручення, що підтверджено власноручним підписом Позивача на витязі з наказу від 23.09.2020 № 188-к «Про попередження працівників Секретаріату Центральної виборчої комісії». З наказом від 06.11.2020 № 268-к «Про звільнення» Позивач був ознайомлений 09.11.2020, що підтверджено його власноручним підписом. Відповідно до вимог законодавства у Відповідача не було обов`язку пропонувати Позивачу вакантні посади державної служби одночасно з попередженням про наступне звільнення, разом з тим листом керівника Секретаріату Комісії від 23.03.2021 № 21-30-1212 Позивачу було запропоновано розглянути можливість переведення на вакантні у Секретаріаті Комісії посади державної служби категорії «Б». Відповідач вказує на правомірність звільнення Позивача, що обумовлює необхідність відмови і у задоволенні похідної вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.
Наказом керівника Секретаріату Комісії від 27 квітня 2010 року № 81-к «Про призначення ОСОБА_1 » з 5 травня 2010 року Позивача було призначено на посаду начальника управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії.
Наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 30 січня 2020 року № 15-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» з 1 січня 2020 року Позивачу було встановлено надбавку за інтенсивність праці в розмірі 330 відсотків посадового окладу замість раніше встановленої відповідної надбавки.
Наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 29 квітня 2020 року № 80-к «Про скасування надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 » з 1 квітня 2020 року Позивачу було скасовано раніше встановлену надбавку за інтенсивність праці в розмірі 330 відсотків посадового окладу.
Наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 23 липня 2020 року № 129-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» Позивачу з 1 липня 2020 року було встановлено надбавку за інтенсивність праці в розмірі 270 відсотків посадового окладу.
Наказом керівника Секретаріату Комісії від 25 січня 2021 року № 35-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» наказ від 23 липня 2020 року № 129-к визнано таким, що втратив чинність.
Наказом керівника Секретаріату Комісії від 23 вересня 2020 року № 188-к «Про попередження працівників Секретаріату Центральної виборчої комісії» Позивача було попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Наказом керівника Секретаріату Комісії від 6 листопада 2020 року № 406-в «Про надання відпустки ОСОБА_1 » Позивачу було надано невикористані відпустки за період 2018 - 2020 років, починаючи з 10 листопада 2020 року до 21 лютого 2021 року. 
Наказом керівника Секретаріату Комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » Позивача з 22 лютого 2021 року було звільнено з посади начальника управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії (пункт 1 частини першої статті 87 Закону).
До наказу керівника Секретаріату Комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » вносилися зміни наказами керівника Секретаріату Комісії від 8 лютого 2021 року № 61-к, від 19 березня 2021 року № 94-к, від 9 квітня 2021 року № 109-к у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю Позивача під час щорічної оплачуваної відпустки.
Вважаючи оскаржувані накази керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії та звільнення протиправними, Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон №889-VIII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно частини другої статті 1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до частини другої-третьої статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Статтею 7 Закону № 889-VIII, серед іншого, визначено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно частини першої статті 50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Частиною другою статті 50 Закону № 889-VIII передбачено, що заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).
Абзацом восьмим пункту 14 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визначено, що керівники державної служби протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом у межах економії фонду оплати праці мають право встановлювати державним службовцям додаткові стимулюючі виплати відповідно до Положення про застосування стимулюючих виплат, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19 вересня 2019 року № 117-IX установлено, що норми абзацу восьмого пункту 14 розділу XI Закону № 889-VIII застосовуються по 31 грудня 2021 року.
Механізм застосування стимулюючих виплат державним службовцям з метою посилення мотивації працівників державних органів до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи врегульовано Положенням про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (далі – Положення №15).
Відповідно до пункту 2 Положення № 15 керівники державної служби в державному органі мають право встановлювати державним службовцям у межах економії фонду оплати праці додаткові стимулюючі виплати.
Пунктом 3 Положення № 15 визначено, що до додаткових стимулюючих виплат державним службовцям належать надбавки: 1) за інтенсивність праці; 2) за виконання особливо важливої роботи.
Згідно з пунктом 4 Положення № 15 надбавка за інтенсивність праці та надбавка за виконання особливо важливої роботи встановлюються державним службовцям у відсотках до посадового окладу. Надбавки встановлюються згідно з наказом (розпорядженням) керівника державної служби в державному органі. 
Відповідно до пункту 5 Положення № 15 надбавка за інтенсивність праці встановлюється державним службовцям з урахуванням таких критеріїв: 1) якість і складність підготовлених документів; 2) терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів; 3) ініціативність у роботі.
За змістом пункту 8 Положення № 15 керівникам інших державних органів (керівникам державної служби), їх заступникам можуть встановлюватися надбавки керівником державної служби в державному органі за погодженням із суб`єктом призначення.
Пунктом 9 Положення № 15 передбачено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи надбавки скасовуються або їх розмір зменшується.
Таким чином, за змістом Положення № 15 встановлення надбавки за інтенсивність праці та визначення її розміру є правом керівника відповідного державного органу, тобто реалізується на його розсуд (є дискреційним повноваженням) з урахуванням відповідності роботи працівника визначеним критеріям інтенсивності та особливо важливої роботи, якості і складності підготовлених ним документів, терміновості виконання працівником завдань, опрацювання та підготовки документів, виявлення працівником ініціативності у роботі.
При цьому диспозитивність встановлення працівнику стимулюючої виплати передбачає і право керівника державної служби зменшити або скасувати стимулюючу виплату в разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.05.2021 р. у справі № 340/346/20, від 19.09.2024 р. у справі № 300/345/23.
Суд зауважує, що Положенням № 15 не передбачено, що у разі скасування або зменшення її розміру надбавки за інтенсивність праці повинен встановлюватися строк, на який вона скасовується або зменшується її розмір. Зі змісту Положення № 15 вбачається, що у разі скасування державному службовцю надбавки за інтенсивність праці йому в подальшому може бути встановлена відповідна надбавка з урахуванням відповідних критеріїв, передбачених Положенням № 15, та у визначеному керівником державної служби розмірі.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 30 січня 2020 року № 15-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» з 1 січня 2020 року Позивачу було встановлено надбавку за інтенсивність праці в розмірі 330 відсотків посадового окладу замість раніше встановленої відповідної надбавки.
Наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 29 квітня 2020 року № 80-к «Про скасування надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 » з 1 квітня 2020 року Позивачу було скасовано раніше встановлену надбавку за інтенсивність праці в розмірі 330 відсотків посадового окладу.
Наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 23 липня 2020 року № 129-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» Позивачу з 1 липня 2020 року було встановлено надбавку за інтенсивність праці в розмірі 270 відсотків посадового окладу.
Наказом керівника Секретаріату Комісії від 25 січня 2021 року № 35-к «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці» наказ від 23 липня 2020 року № 129-к визнано таким, що втратив чинність.
Таким чином, нарахування заробітної плати Позивачу з 1 січня 2020 року по 31 березня 2020 року здійснювалося з урахуванням надбавки за інтенсивність праці в розмірі 330 % від посадового окладу, а з 1 липня 2020 року до 25 січня 2021 року – здійснювалося з урахуванням надбавки за інтенсивність праці в розмірі 270 відсотків від посадового окладу.
При цьому суд вказує на те, що Позивач мав організувати роботу управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Комісії щодо приведення актів Комісії у відповідність з Виборчим кодексом України за дорученнями Голови Комісії № 1 від 02.01.2020 року та № 3 від 24.03.2020 року.
Розпорядженням Голови Комісії від 07.05.2020 року № 23 виконання доручень Голови Комісії № 1 від 02.01.2020 року та № 3 від 24.03.2020 року було визнано незадовільним та було утворено робочу групу з контролю за підготовкою в Секретаріаті Комісії актів Центральної виборчої комісії, прийнятих згідно із Законами України «Про Центральну виборчу комісію», «Про вибори Президента України», «Про вибори народних депутатів України», «Про місцеві вибори», які потребують перегляду, прийняття або визнання такими, що втратили чинність, у зв`язку з прийняттям Виборчого кодексу України.
Саме неналежна організація роботи Управління та несвоєчасне виконання завдань стало підставою для скасування встановленої Позивачу надбавки за інтенсивність праці згідно наказу від 29 квітня 2020 року № 80-к.
Твердження Позивача про те, що в цей період його підлеглим працівникам набавка за інтенсивність праці не скасовувалася, не може бути взято до уваги, оскільки вказана надбавка встановлюється державним службовцям індивідуально відповідно до критеріїв, передбачених пунктом 5 Положення № 15.
При цьому, відповідно до наказу від 23 липня 2020 року № 129-к з 1 липня 2020 року Позивачу було встановлено надбавку за інтенсивність праці в розмірі 270 відсотків від розміру посадового окладу.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що вимоги Позивача про визнання протиправним та скасування наказу виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 29 квітня 2020 року № 80-к «Про скасування надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 » та похідні вимоги щодо зобов`язання Центральної виборчої комісії в особі керівника Секретаріату Комісії здійснити розрахунки заробітної плати ОСОБА_1 : з 1 квітня до 30 червня 2020 року включно з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків; з 1 липня 2020 року до 15 квітня 2021 року включно з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків з 1 квітня до 30 червня 2020 року включно, та похідні вимоги про стягнення з Центральної виборчої комісії невиплаченої заробітної плати за вказані періоди з урахуванням відновленої надбавки за інтенсивність праці у розмірі 330 відсотків не підлягають задоволенню.
Щодо вимог Позивача про визнання протиправними і скасування наказів керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 06.11.2020 № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 18.02.2021 № 61-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 19.03.2021 № 94-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 09.04.2021 № 109-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії, то суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 83 Закону № 889-VIII визначено, що державна служба припиняється:
1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);
2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);
3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);
4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону);
5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);
6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);
7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;
8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";
9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Згідно з частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Статтею 9-1 Закону № 889-VIII встановлено, що доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.
Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.
Постановою Центральною виборчої комісії від 18 вересня 2020 року № 279 «Про структуру, штат і штатну чисельність Секретаріату та патронатної служби Центральної виборчої комісії» (далі – Постанова № 279) з метою упорядкування структури Секретаріату та патронатної служби Центральної виборчої комісії, враховуючи пропозиції робочої групи з підготовки пропозицій щодо реорганізації Секретаріату та патронатної служби Центральної виборчої комісії, Служби розпорядника Державного реєстру виборців, утвореної розпорядженням Голови Комісії від 27 травня 2020 року № 26, було вирішено ліквідувати: Службу розпорядника Державного реєстру виборців Центральної виборчої комісії; управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління правового забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління регламентного забезпечення діяльності Комісії Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ взаємодії із засобами масової інформації Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ з питань управління персоналом Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ контролю за використанням коштів Секретаріату Центральної виборчої комісії; редакційно-видавничий відділ Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ правової експертизи та аналітичної роботи управління правового забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ господарського забезпечення управління господарського та матеріально-технічного забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ постачання та забезпечення утримання приміщень управління господарського та матеріально-технічного забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор супроводу комп`ютерного забезпечення відділу інформаційного забезпечення управління інформатизації Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор забезпечення функціонування веб-сайтів відділу супроводу програмного забезпечення управління інформатизації Секретаріату Центральної виборчої комісії.
Відповідно до пункту 3 постанови Комісії від 18 вересня 2020 року № 279 утворено: Службу розпорядника Державного реєстру виборців (на правах департаменту) Секретаріату Центральної виборчої комісії; юридичне управління Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління консультативно-методичного забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління організації підготовки та проведення виборів і референдумів Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління персоналу Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління комунікації Секретаріату Центральної виборчої комісії; управління документообігу та забезпечення засідань Комісії Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ внутрішнього контролю Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор внутрішнього аудиту Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор з питань запобігання та виявлення корупції Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ нормативно-правової роботи та експертизи проектів актів юридичного управління Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ доступу до публічної інформації, розгляду звернень громадян, суб`єктів виборчих процесів та процесів референдумів юридичного управління Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ загального юридичного супроводу діяльності Комісії юридичного управління Секретаріату Центральної виборчої комісії; відділ постачання та господарського забезпечення управління господарського та матеріально-технічного забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор юридичного супроводження Реєстру юридичного управління Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор систематизації актів Комісії юридичного управління Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор забезпечення утримання приміщень управління господарського та матеріально-технічного забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії; сектор експлуатації електромережі управління господарського та матеріально-технічного забезпечення Секретаріату Центральної виборчої комісії.
Згідно з пунктом 6 Постанови № 279 керівнику Секретаріату Комісії було доручено забезпечити проведення організаційних заходів, пов`язаних зі змінами у структурі та штатній чисельності Секретаріату та патронатної служби Комісії.
Постановою Комісії від 18 вересня № 280 «Про штатний розпис членів Центральної виборчої комісії, працівників Секретаріату та патронатної служби Центральної виборчої комісії на 2020 рік» було затверджено штатний розпис членів Центральної виборчої комісії, працівників Секретаріату та патронатної служби Центральної виборчої комісії на 2020 рік, уведений у дію з 21 вересня 2020 року.
Внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії, управління консультативно-методичного забезпечення Секретаріату Комісії було ліквідовано, і як наслідок скорочення посади начальника вказаного структурного підрозділу Секретаріату Комісії. 
Суд звертає увагу, що структурний підрозділ Позивача був саме ліквідований, а не трансформований, а в Комісії мали місце зміни структури і штатного розпису.
Зважаючи на прийняттям Комісією постанов від 18.09.2020 року № 279 та № 280, з урахуванням положень статті 9-1 Закону № 889-VIII, наказом керівника Секретаріату Комісії від 23.09.2020 року № 188-к «Про попередження працівників Секретаріату Центральної виборчої комісії» Позивача було попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії без скорочення чисельності або штату державних службовців, що підтверджується власноручним підписом Позивача на вказаному витязі з наказу.
В подальшому, згідно з матеріалами справи, наказом керівника Секретаріату Комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » Позивача з 22 лютого 2021 року було звільнено з посади начальника управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії (пункт 1 частини першої статті 87 Закону). Із вказаним наказом Позивач був ознайомлений 09.11.2020 року, про що свідчить власноручний підпис Позивача.
Як встановлено судом, наказом керівника Секретаріату Комісії від 6 листопада 2021 року № 406-в «Про надання відпустки ОСОБА_1 » Позивачу було надано невикористані відпустки за період 2018 - 2020 років, починаючи з 10 листопада 2020 року до 21 лютого 2021 року згідно з його заявою від 6 листопада 2020 року, що і зумовило визначення дати звільнення Позивача у наказі від 6 листопада 2020 року № 268-к – з 22 лютого 2021 року.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 80 Кодексу законів про працю України, пункту 1 частини другої статті 11 Закону України «Про відпустки», у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю Позивача під час щорічної оплачуваної відпустки, наказами керівника Секретаріату Комісії від 18 лютого 2021 року № 47-в «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », від 10 березня 2021 року № 79-в «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », наказом виконувача обов`язків керівника Секретаріату Комісії від 9 квітня 2021 року № 119-в «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » Позивачу було продовжено щорічну оплачувану відпустку.
У зв`язку з цим наказами керівника Секретаріату Комісії від 18 лютого 2021 року № 61-к, від 19 березня 2021 року № 94-к, від 9 квітня 2021 року № 109-к «Про внесення змін до наказу керівника Секретаріату Центральної виборчої комісії від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » вносилися зміни до наказу від 6 листопада 2020 року № 268-к щодо дати звільнення Позивача.
Зазначені накази про продовження щорічної оплачуваної відпустки та про внесення змін до наказу про звільнення було надіслано Позивачу на його електронну адресу.
Крім того, що листом керівника Секретаріату Комісії від 13 квітня 2021 року № 21-30-1406 Позивача ще раз було повідомлено про те, що відповідно до наказу від 6 листопада 2020 року № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » (з урахуванням внесених змін) останнім робочим днем та днем звільнення є 15 квітня 2021 року.
Таким чином, Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних наказів.
При цьому суд зазначає, що Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів здійснення систематичного неправомірного тиску на нього під час вирішення питань продовження відпусток у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Доводи Позивача, що Відповідач не пропонував йому вакантних посад у Секретаріаті Комісії, спростовуються листом керівника Секретаріату Комісії від 23 березня 2021 року № 21-30-1212, яким Позивачу було запропоновано розглянути можливість переведення на вакантні у Секретаріаті Комісії посади державної служби категорії «Б».
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані накази щодо звільнення Позивача з посади начальника управління організаційно-методичної роботи згідно наказу від 06.11.2020 № 268-к «Про звільнення ОСОБА_1 » (зі змінами, які вносилися наказами від 18.02.2021 № 61-к, від 19.03.2021 №94-к, від 09.04.2021 № 109-к) у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Секретаріату Комісії на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування спірних наказів та поновлення Позивача на посаді начальника управління організаційно-методичної роботи Секретаріату Центральної виборчої комісії.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; 4) вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. 
Суд зауважує, що Позивачем у даній справі не обґрунтовано наявності страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями Відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду, яку саме заподіяно шкоду та в чому вона полягає.
Беручи до уваги, що суд відхилив основні позовні вимоги, а Позивач, в свою чергу, не довів наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.01.2024 по справі № 580/1015/21, від 21.02.2024 по справі № 203/4419/17.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення як основних, так і похідних позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат Відповідачем, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись ст. 2, 19, 77, 90, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центральної виборчої комісії в особі керівника Секретаріату Комісії (пл. Лесі Українки, 1, м. Київ, 01196, ідентифікаційний код 21661450) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08.07.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська