Справа №:755/18080/24
Провадження №: 2/755/8689/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2026 р.         м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Коваленко І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса АДРЕСА_1 ; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2  /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса АДРЕСА_2 ; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел. НОМЕР_4 ) про захист честі, гідності та ділової репутації,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
14.10.2024 до Дніпровського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. 
Згідно заявленої вимоги позивач просить суд:
«Визнати недостовірною поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачем, в чаті «ІНФОРМАЦІЯ_7», наступну інформацію: - «Ініціативна група «ІНФОРМАЦІЯ_8 », отримала достовірну інформацію про серйозні зловживання з боку ОСОБА_3 ». - «через «фірму-прокладку» ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ» (ЄДРПОУ 42936287, основний вид діяльності - «Комплексне обслуговування будинків»), здійснюється систематичне виведення коштів. - «на фото зафіксовано, як ОСББ, в особі голови правління ОСОБА_1, оплачує Управляючій компанії «ДІЯ» 167 600 грн та 14 730 грн. Це означає, що Ваші грошійдуть до компанії, співзасновником якої є сам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ». 
16.10.2024, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовна заява передана в провадження судді Арапіної Н.Є.
Судом в порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.
21.10.2024 ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Арапіної Н.Є. відкрито провадження у цій цивільній справі, за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. 
11.11.2024 (вх.№61938) до суду позивач подав додаткові пояснення з доказами на підтвердження співвласників ОСББ «ЖК «Покровський» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були користувачами чату «ІНФОРМАЦІЯ_9».
20.11.2024 (вх.63864) відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову.
27.11.2024 (вх.№65416) через систему «Електронний суд» позивач подав до суду відповідь на відзив.
09.12.2024 року (вх.№67754) відповідач подав до суду заперечення на відповідь позивача на відзив відповідача. 
Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №664 від 03.04.25, відповідно до п.п. 2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду вказано здійснити повторний автоматичний розподіл вказаної справи.
14.04.2025, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025, цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, передана в провадження судді Коваленко І.В.
21.10.2024 ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. 
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Доводи позову
В обґрунтування позову, зокрема, вказується, що 01 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_2 , який є співвласником ОСББ «ЖК Перовський», ЄДРПОУ 41310094 (надалі - ОСББ), в інтернет системі «ДАХ» створив чат «ІНФОРМАЦІЯ_10» (надалі - чат). Відповідач є власником житлової квартири АДРЕСА_3 . 03 жовтня 2024 року о 21:04 відповідач поширив в чаті інформацію про частину розрахунків ОСББ з підрядниками та стверджував про факт протиправних дій Позивача, а саме: «Ініціативна група «ІНФОРМАЦІЯ_8 », об`єднана небайдужими мешканцями, отримала достовірну інформацію про серйозні зловживання з боку ОСОБА_3 . За нашим даними, через «фірму-прокладку» ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ» (ЄДРПОУ 42936287, основний вид діяльності - «Комплексне обслуговування будинків»), яку ОСОБА_3 заснував разом із членом правління нашого ОСББ ОСОБА_4, здійснюється систематичне виведення коштів. Це кошти, які Ви, співвласники сплачуєте за утримання будинку та прибудинкової території, а також доходи від оренди нежитлових приміщень. На фото зафіксовано, як ОСББ, в особі голови правління ОСОБА_1, оплачує Управляючій компанії «ДІЯ» (дохід якої у 2022 - 3 476 800 грн, у 2023 - 4 045 200 грн.) 167 600 грн та 14 730 грн за «комплексне обслуговування об`єкта», тобто нашого ЖК. Це означає, що Ваші гроші йдуть до компанії, співзасновником якої є сам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ……». 
Позивач звертає увагу суду на інформацію, що міститься в платіжних дорученнях до платежів, на які посилається Відповідач, як на протиправні дії Позивача, де відображено, що платіж в сумі 167 600,00 грн. було виконано ОССБ на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , який надає послугу з комплексного обслуговування багатоквартирних будинків за адресами: АДРЕСА_4 (наразі - АДРЕСА_5 ) та 14 730,00 грн на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 за надання комплексних послуг (обслуговування внутрішньо будинкових мереж). Отже, за доводами позивача, виконання даних послуг підтверджується актами приймання-передачі послуг.
Враховуючи викладені обставини, Позивач вважає, що поширена Відповідачем у месенджері (чаті) інформація про нібито серйозні зловживання з боку Позивача, систематичне виведення коштів на користь ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ» (код ЄДРПОУ 42936287) та факт перерахування на рахунок цієї компанії 167 600 грн і 14 730 грн за «комплексне обслуговування об`єкта» є цілковито недостовірною.
Позивач стверджує, що опубліковані в чаті відомості є фактичними даними, які не відповідають дійсності та завдають шкоди честі, гідності й діловій репутації ОСОБА_1 як Голови правління ОСББ, співвласниками якого є 688 (шістсот вісімдесят вісім) осіб.
Щодо правової позиції відповідача
У відзиві на позов відповідач висловив свої заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з огляду на наступне. 
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що доданий позивачем лист ТОВ "ДАХ ДЕВЕЛОПМЕНТ" від 07.10.2024 № 2024/17 підтверджує лише факт реєстрації чату "ІНФОРМАЦІЯ_10" користувачем ОСОБА_9 . Водночас, на думку відповідача, у цьому листі не вказано номер телефону, з якого фактично надсилалися повідомлення, що виключає можливість ідентифікації особи поширювача інформації. 
Таким чином, лист компанії «ДАХ ДЕВЕЛОПМЕНТ» свідчить лише про ймовірний факт створення чату, проте не є достатнім доказом поширення у ньому інформації безпосередньо відповідачем. Адміністрацією системи "Дах" не підтверджено, що відповідач є автором повідомлень, які, за твердженням позивача, порушують його немайнові права.
Звертав увагу суду на те, що у процесі верифікації в системі «Дах» ідентифікація відбувається за мобільним номером, а не за персональними даними. Оскільки для реєстрації достатньо вказати лише ім`я та прізвище, одна особа може технічно створити чи редагувати обліковий запис, використовуючи довільні дані іншої особи, попри належність SIM-карти конкретному громадянину. 
Як вбачається з відзиву, відповідач зазначає про наявність технічної можливості у мобільному застосунку "Дах" самостійно редагувати профіль та вносити до нього дані третіх осіб (інші ім`я та прізвище) за умови збереження прив`язки до фактичного номера телефону власника для верифікації.
На підтвердження цього відповідач надає скріншоти профілів, з яких слідує, що у власному профілі він змінив свої персональні дані на дані позивача, а інші користувачі застосунку аналогічно змінили дані на ім`я та прізвище відповідача. Надані в електронному вигляді скріншоти фіксують цю можливість редагування та є достовірним джерелом інформації, оскільки створені за допомогою стандартних функцій пристроїв без спотворення даних. Оскільки знімки екрана створено стандартними функціями пристроїв у момент перегляду системи, це виключає можливість довільної зміни чи спотворення інформації. 
На думку відповідача, наведені ним скріншоти безперечно спростовують висновок позивача від 07.11.2024 про неможливість поширення інформації в чатах системи «Дах» від імені іншої особи. Цей висновок є помилковим, оскільки з доданих позивачем Умов користування системою не випливає жодних технічних застережень чи обмежень, які б унеможливлювали такі дії.
Зазначав, що пункт 4 розділу «Правила користування сервісом «Дах» для голови об`єднання та п. 1 розділу «Правила користування мобільним додатком «Дах», на які посилається позивач у додаткових поясненнях, регламентують лише процедуру ідентифікації користувачів для доступу до додатку. Однак питання редагування профілю користувача у мобільному додатку «Дах» цими правилами не регулюється. 
Як стверджує відповідач, оскільки мобільний додаток «Дах» дозволяє користувачам редагувати персональні дані (ім`я та прізвище) після первинної ідентифікації, процес реєстрації не гарантує незмінність профілю в подальшому. Відповідно, Умови користування системою «Дах» (зокрема Правила для голови об`єднання та користувачів додатку) є неналежними доказами, оскільки не спростовують і не підтверджують обставини щодо авторства конкретних повідомлень у чаті. З огляду на можливість внесення змін до облікових даних після реєстрації, автентичність такої ідентифікації викликає обґрунтовані сумніви.
Відповідач заявив про те, що у чаті з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » під ім`ям користувача « ОСОБА_9 », інший користувач чату поширив спірну інформацію про позивача, використовуючи ім`я та прізвище відповідача.
Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що надані позивачем скріншоти не є належним та достовірним доказом. На думку відповідача, знімки екрана не дають можливості достовірно встановити, чи була спірна інформація розміщена саме в системі "Дах" у чаті "ІНФОРМАЦІЯ_8", а тому не можуть підтверджувати обставини її поширення.
Відповідач ставить під сумнів достовірність наданих позивачем паперових копій електронного доказу - роздруківок повідомлень із чату « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від імені « ОСОБА_11 ». По-перше, зміст роздруківок не має технічного захисту від внесення змін чи викривлень, а їх відтворення на папері без електронної верифікації не гарантує автентичності. По-друге, із цих копій неможливо достовірно встановити особу учасника чату та підтвердити, що відповідач є автором повідомлень. Відсутність технічної прив`язки до конкретного користувача ставить під сумнів обґрунтованість таких доказів. По-третє, в порушення ч. 3 ст. 100 ЦПК України, ці копії не посвідчені у порядку, передбаченому законом, що робить їх недопустимими доказами у справі. 
На думку відповідача листи гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не можуть прийматись судом як докази поширення інформації саме Відповідачем, оскільки: вони не містять жодного технічного чи фактичного підтвердження того, що автором повідомлень у системі "Дах" є Відповідач (відсутня прив`язка до IP-адреси, номеру телефону чи ЕЦП); специфіка застосунку дозволяє повну анонімізацію або фальсифікацію імен (створення фейкових акаунтів); автори листів не підтвердили належними доказами свій статус учасників зазначеного чату та не вказали об`єктивних обставин, на підставі яких вони дійшли висновку про авторство Відповідача. Відтак, дані заяви є звичайними припущеннями. 
Крім того, на думку відповідача, зазначені учасники чату є членами правління ОСББ «ЖК Перовський», з якими у Відповідача існує тривалий конфлікт через перешкоджання останніх у наданні інформації щодо фінансової звітності Об`єднання та інших питань діяльності ОСББ. З огляду на це, свідчення вказаних осіб на користь Позивача мають очевидно суб`єктивний та упереджений характер. На об`єктивність і повноту їхніх пояснень прямо впливають позаправові зв`язки з Позивачем, зокрема службова залежність, а також моральні та психологічні фактори (особиста неприязнь до Відповідача), що відповідно до ст. 89 ЦПК України підлягає врахуванню судом під час дослідження та оцінки цих доказів.
Отже, як стверджує відповідач, відсутні факти, які підтверджують причинний зв`язок між діями відповідача та порушенням прав позивача, а позивач не довів, що відповідач безпосередньо поширив інформацію, яка порушує його честь, гідність або ділову репутацію, а лише підтвердив, що чат у мобільному застосунку «Дах» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» створено відповідачем, який був ідентифікований позивачем під час створення облікового запису, отже, це повинно оцінюватися відповідно до принципів доказового права та презумпції невинуватості у цивільних справах. Позивач не надав жодних належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачем було поширено у чаті інформацію, яку позивач вважає недостовірною, і яка, за його твердженням, порушує його немайнові права. Докази наданні позивачем не є доказами в розумінні ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, так як не є достовірними даними з яких можна встановити дійсні обставини. А на припущеннях позивача щодо поширення відповідачем інформації не може ґрунтуватися доказування вчинення правопорушення саме відповідачем. 
Звертав увагу, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Натомість, висловлювання у чаті «ІНФОРМАЦІЯ_10», а саме: «через «фірму- прокладку» ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ», основний вид діяльності - «Комплексне обслуговування будинків» здійснюється систематичне виведення коштів; «на фото зафіксовано як ОСББ, в особі голови правління ОСОБА_1 сплачує Управляючій компанії «ДІЯ» 167 600 грн. та 14 730 грн.» стосується правовідносин між юридичними особами. На думку відповідача, із зазначених висловлювань чітко вбачається, що ця інформація пов`язана виключно з діяльністю зазначених юридичних осіб і не зачіпає особистих прав позивача. 
Отже, за твердженням відповідача, належними позивачами щодо визнання зазначеної вище інформації недостовірною можуть виступати виключно відповідні юридичні особи (ОСББ «ЖК Перовський» та ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ»), які вважають, що їхній діловій репутації завдано шкоди через поширення неправдивих відомостей щодо сплати однією юридичною особою іншій грошових коштів. У цьому випадку саме вказані юридичні особи, а не фізична особа, наділені процесуальним правом на подання позову про захист ділової репутації, як самостійні суб`єкти права, які спроможні особисто захищати свої права та охоронювані законом інтереси в суді.
Натомість фізична особа (позивач) не має законного інтересу та правових підстав для подання такого позову, оскільки поширена інформація жодним чином не стосується особистих якостей цієї фізичної особи, її честі, гідності чи ділової репутації. 
Окрім того, відповідач звертав увагу, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, належить до оціночних суджень та її висловлювання є частиною свободи слова.
З даного приводу вказував, що інформація про діяльність ОСББ дійсно є суспільно важливою, оскільки стосується управління спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, витрат коштів, прозорості та підзвітності. Співвласники мають право знати, як управляється їхнє майно, а також як використовуються їхні внески, тому обговорення діяльності ОСББ є природним у контексті підзвітності та відкритості.
Конструктивна критика або оцінка роботи голови правління ОСББ, що стосується його дій як посадової особи, також є суспільно важливою. Якщо критика стосується виключно його дій на посаді та є коректною, її не можна розглядати як порушення його особистої честі, гідності чи ділової репутації.
Так, фраза «ініціативна група «ІНФОРМАЦІЯ_8 » отримала достовірну інформацію про серйозні зловживання з боку ОСОБА_3 » сприймається як оціночне судження, бо це емоційна реакція або суб`єктивне ставлення до дій посадової особи. Так, слово «свавілля» вважається оціночним судженням, особливо в юридичному контексті. Коли йдеться про «свавілля», це поняття передає суб`єктивну оцінку дій чи поведінки посадової особи ОСББ.
Слова «...зловживання з боку ОСОБА_3 » не містять конкретних фактичних тверджень, які можна перевірити на правдивість. Тому зазначені вище висловлювання слід оцінювати як судження, а не як твердження про факти, і вони підпадають під захист свободи вираження думок, особливо коли висловлювання стосується публічної особи та суспільно важливого питання.
Інформація, що «через «фірму-прокладку» ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ», основний вид діяльності - «Комплексне обслуговування будинків» здійснюється систематичне виведення коштів» теж має ознаки оціночного судження. Зокрема, фраза «... систематичне виведення коштів» є оцінкою, адже вона не надає точних доказів або висновків, а лише висловлює певне припущення або суб`єктивну думку про характер фінансових дій.
Висловлювання про те, що кошти виводяться через «фірму-прокладку», часто використовується з негативною конотацією, щоб підкреслити, що компанія може виконувати нечесні або сумнівні операції. Тому, це висловлювання не підтверджується фактами, його слід трактувати як оціночне судження.
Твердження, що «... Це означає, що Ваші гроші йдуть до компанії, співвласниками якої є ОСОБА_13 та ОСОБА_4 », теж трактується як припущення, оскільки немає достовірних підтверджень щодо незаконності таких дій, а зазначені особи дійсно є співзасновниками відповідної компанії.
Оспорювана позивачем інформація, а саме: «на фото зафіксовано як ОСББ, в особі голови правління ОСОБА_1 сплачує Управляючій компанії «ДІЯ» 167 600 ГРН та 14 730 грн.» теж належить до оціночних суджень, оскільки містить твердження, що спирається на певну інтерпретацію певних подій, але при цьому не наводить конкретних документальних підтверджень про зловживання чи порушення закону з боку особи, яку критикують. Ця інформація не суперечить, закріпленому в ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу презумпції невинуватості, не містить тверджень про винність позивача у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення. В цілому зі змісту- цього твердження вбачається, що автор резюмував результати своїх спостережень та висловлював свою суб`єктивну думку. З цією думкою та оцінкою можна погоджуватись, або аргументовано не погоджуватись, але ключовою ознакою таких думок є те, що вони суб`єктивні, оціночні.
Крім того, на думку відповідача, зазначене оціночне судження містить елементи фактичної інформації, але ця фактична інформація є істотною для загальної оцінки всієї позиції викладеній у висловлюваннях. Ці фактичні дані подаються як частина оцінки, і необхідно сприйняти їх як допоміжну інформацію для вираження думки. 
Відповідач звертав увагу суду на те, що копії актів здачі-приймання робіт, укладених ОСББ ЖК " ІНФОРМАЦІЯ_5 " із ФОП ОСОБА_8 і ФОП ОСОБА_7 , а також платіжні інструкції, долучені до позовної заяви, не спростовують можливості здійснення таких платежів на користь ТОВ "Управляюча компанія "ДІЯ". Надані документи не містять беззаперечних доказів, які виключають імовірність сплати ОСББ коштів іншій юридичній особі, зокрема ТОВ "Управляюча компанія "ДІЯ". Натомість вони підтверджують ймовірність спрямування коштів ОСББ іншим особам, ніж зазначено в позові. Таким чином, поширена інформація про можливі фінансові операції ОСББ ЖК "Перовський" є обґрунтованою та базується на матеріалах, поданих самим позивачем. З даного приводу зазначав, що ідентичні суми коштів, перерахованих ОСББ "ЖК Перовський" за послуги комплексного обслуговування будинків ( АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 ), потенційно могли бути сплачені й на користь ТОВ "Управляюча компанія ДІЯ" за аналогічні послуги. Так, із скріншота з персональних даних ОСОБА_14 вбачаються два фото платіжних операцій: на суму 4 730,00 грн (за обслуговування ВМБ) та на суму 167 600,00 грн (за комплексне обслуговування згідно з договором). Водночас зміст зазначених зображень не дає змоги беззаперечно встановити, що кошти спрямовано саме на рахунки ФОП ОСОБА_8 чи ФОП ОСОБА_7 , а не ТОВ "Управляюча компанія ДІЯ", оскільки самі по собі фотографії не містять реквізитів одержувача, які б підтверджували оплату послуг саме цих фізичних осіб-підприємців. В актах здачі-приймання робіт, доданих до позовної заяви, зазначено реквізити договорів, на підставі яких виконувалися ці роботи. Проте у відповідних платіжних операціях, зафіксованих на фотоматеріалах, такі дані відсутні. Наведена розбіжність не дозволяє встановити прямий зв`язок між платежами та актами виконаних робіт. 
Також на думку відповідача, критика голови ОСББ є допустимою з огляду на таке. 
По-перше, інформація про використання фінансів об`єднання має суспільно важливе значення для співвласників багатоквартирного будинку, адже вона стосується прозорості, доцільності та правомірності витрачання спільних коштів. Обговорення таких питань є невіддільною складовою свободи вираження поглядів і реалізацією права співвласників контролювати діяльність голови правління.
По-друге, у випадках, коли виникають сумніви щодо спрямування коштів - зокрема їх перерахування підприємству, пов`язаному з головою ОСББ чи іншими зацікавленими особами, - критика виступає формою громадського контролю, що сприяє відкритості й підзвітності керівництва об`єднання. 
По-третє, критика з метою звернути увагу на можливі порушення чи непрозорі дії є допустимою, оскільки вона ґрунтується на обґрунтованих припущеннях і стосується питань публічного інтересу. Такі дії не мають на меті умисне поширення недостовірної інформації, а є реакцією на обставини, що викликають сумніви та потребують уточнення.
По-четверте, особа, яка критикує голову правління ОСББ, не відповідає за можливі неточності. Адже критика спирається на те, що мешканцям не надали фінансову звітність та дані про рух коштів, що об`єктивно викликало сумніви й потребувало обговорення.
Відповідач вважав, що співвласник, який поширив відповідну інформацію у чаті, реалізовував своє конституційне права на вираження своїх поглядів та робив це з метою інформування інших співвласників та обговорення питань діяльності ОСББ, а не з метою дискредитації голови правління ОСББ, що є правом на висловлення думки щодо суспільно важливих питань в частині участі в управлінні спільним майном ОСББ. 
Зауважував, що форма вираження зазначених тверджень та критика не переходить межі допустимого, з юридичної точки зору в межах цивілізованого обговорення діяльності ОСББ, тобто відсутні особисті образи позивача, принизливі висловлювання чи заяви, що завдають шкоди його честі й гідності та діловій репутації.
Відповідач наголошував, що з позовної заяви не вбачається, ніби поширена інформація ганьбить честь і гідність позивача чи завдає йому шкоди. Позивач не довів, що ця інформація дискредитує його, призвела до негативних наслідків або була поширена з умислом, а не з метою висловлення власної думки та позиції.
З огляду на це, повідомлення в чаті "ІНФОРМАЦІЯ_10" не містять ознак недостовірної інформації щодо позивача в розумінні статті 277 Цивільного кодексу України. Таке повідомлення не можна віднести до інформації, яка порушує особисті немайнові права, завдає шкоди відповідним немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Відповідач зазначав, що він разом з іншими співвласниками направив колективне звернення до народного депутата України ОСОБА_15 з проханням сприяти припиненню зловживань службовим становищем та самоуправства з боку голови правління ОСОБА_1. Звернення стосувалося, зокрема, порушення прав та законних інтересів співвласників на участь в управлінні об`єднанням, а саме відмови у наданні фінансових звітів для ознайомлення
За результатами розгляду колективного звернення народний депутат звернувся до правоохоронних органів. У відповідь Дніпровська окружна прокуратура міста Києва та Дніпровське управління поліції ГУНП у м. Києві повідомили про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо самоправства (ст. 356 КК України) за фактом можливих протиправних дій голови правління ОСББ "ЖК Перовський" ОСОБА_1.
Як зазначав відповідач, звернення співвласників ОСББ ЖК "Перовський" до посадової особи державного органу може свідчити про наявність реальних обставин та підозр щодо порушення їхніх прав і законних інтересів в управлінні об`єднанням, а також про можливе зловживання головою правління службовим становищем тощо. Відповідно, інформація, яку співвласники обговорюють у чатах та групах месенджерів, відповідає принципам добросовісності та законності, адже вона ґрунтується на питаннях, що викликають у них занепокоєння. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_6 та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань обіймає посаду Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Перовський» (код ЄДРПОУ 41310094). 
Відповідач ОСОБА_2 також є співвласником вказаного багатоквартирного будинку, володіючи житловою квартирою АДРЕСА_8 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №399013160 від 13.10.2024 (а.с.24).
З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2024 року в спеціалізованій інформаційно-комунікаційній системі «ДАХ» (програмний модуль/застосунок для обговорення та управління багатоквартирними будинками) було створено внутрішньобудинковий чат під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10». Відповідно до листа ТОВ «ДАХ ДЕВЕЛОПМЕНТ» від 07.10.2024 № 2024/17, вказаний чат було зареєстровано користувачем ОСОБА_2 за номером телефону: НОМЕР_4 . (а.с.6) 
03 жовтня 2024 року о 21:04 у зазначеному чаті від імені користувача « ІНФОРМАЦІЯ_6 » було розміщено текстове повідомлення наступного змісту:
«Ініціативна група «ІНФОРМАЦІЯ_8 », отримала достовірну інформацію про серйозні зловживання з боку ОСОБА_3 . За нашим даними, через «фірму-прокладку» ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ» (ЄДРПОУ 42936287, основний вид діяльності - «Комплексне обслуговування будинків»), яку ОСОБА_3 заснував разом із членом правління нашого ОСББ ОСОБА_4, здійснюється систематичне виведення коштів. Це кошти, які Ви, співвласники сплачуєте за утримання будинку та прибудинкової території, а також доходи від оренди нежитлових приміщень. На фото зафіксовано, як ОСББ, в особі голови правління ОСОБА_1, оплачує Управляючій компанії «ДІЯ» (дохід якої у 2022 - 3 476 800 грн, у 2023 - 4 045 200 грн.) 167 600 грн та 14 730 грн за «комплексне обслуговування об`єкта», тобто нашого ЖК. Це означає, що Ваші гроші йдуть до компанії, співзасновником якої є сам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ……»
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач надав банківські платіжні інструкції №1291 від 17.09.2024 та №1297 від 20.09.2024, згідно з якими платіж на суму 167 600,00 грн здійснено «ЖК Перовський ОСББ» в особі ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_7 (за комплексне обслуговування об`єкта згідно дог.1/ВП від 01.04.20), а платіж на суму 14 730,00 грн - на користь ФОП ОСОБА_8 (за обслуговування внутрішньобудинкових мереж), стверджуючи, що вказані факти спростовують поширену Відповідачем інформацію та свідчать про її недостовірність. (а.с.18, 23)
Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (ст. 89 ЦПК України), суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру.
Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
В силу ст. ст. 21, 28 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності.
Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. (ст. 201 ЦК України).
Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ст. 270 ЦК України).
Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ст. 275 ЦК України).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України). 
За змістом ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Як зазначалося вище, відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
При цьому, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. (стаття 34).
Фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. (ч.1 ст. 302 ЦК України).
Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело. (ч.2 ст. 302 ЦК України).
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Приймаючи до уваги зазначені конституційні положення, а також положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд при вирішенні справи про захист честі, гідності та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Отже, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту є особисті немайнові права фізичної особи, які порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності або викладена неправдиво.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації громадянина та юридичної особи», при розгляді справ цієї категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого дає підстави для задоволення позову, є сукупність таких обставин:
а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; 
б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; 
в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; 
г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає, а позов задоволенню не підлягає.
Щодо правової природи висловлювань (розмежування фактичних тверджень та оціночних суджень)
Згідно з пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. 
Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що здійснені з використанням мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доказуванню їх правдивості.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
Таким чином, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які не можна перевірити щодо їх відповідності, дійсності, на відміну від перевірки істинності фактів, і спростувати.
Не має характеру оціночних суджень інформація, яка стосується конкретних подій, конкретної особи та подається як установлений факт.
Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 591/7099/16-ц.
Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).
Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).
Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).
Аналізуючи зміст спірного тексту, суд зазначає, що вжиті автором мовні звороти та лексичні одиниці - «серйозні зловживання», «свавілля», «фірма-прокладка», «систематичне виведення коштів», а також фраза «це означає, що Ваші гроші йдуть...» - за своєю правовою та лінгвістичною природою є суб`єктивною критикою, емоційно забарвленою оцінкою та власними висновками мовця, сформованими на основі спостереження за фінансовою діяльністю ОСББ.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 травня 2019 року у справі №761/37180/16-ц наголосила, що висловлювання, які є суб`єктивною думкою особи, її власним роздумом або оцінкою дій іншої особи, не можуть бути предметом судового спростування, оскільки ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення власних думок чи переконань.
Посилання Позивача на те, що наведення у тексті конкретних сум (167 600 грн та 14 730 грн) є поширенням недостовірної фактичної інформації, суд відхиляє. Вказані цифрові дані використані автором лише як фактичне підґрунтя (factual basis) для вираження загальної критичної думки та занепокоєння стосовно фінансової прозорості ОСББ. Сам по собі факт помилкової або суб`єктивно викривленої інтерпретації мешканцем будинку реквізитів чи отримувачів платежів у внутрішньому чаті не перетворює висловлене ним загальне оціночне судження про діяльність керівництва на правопорушення.
Щодо розширених меж допустимої критики Голови правління ОСББ
Специфіка розглядуваного спору обумовлена тим, що Позивач є Головою правління ОСББ «ЖК Перовський», тобто особою, якій співвласниками довірено управлінські функції щодо розпорядження спільним майном та акумульованими грошовими коштами мешканців.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Handyside v. the United Kingdom», «Lingens v. Austria», «Otegi Mondragon v. Spain») та правовими позиціями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови від 12.03.2020 у справі № 520/388/17, від 16.06.2021 у справі № 757/52219/17-ц):
Межі допустимої критики щодо осіб, які виконують публічні або управлінські функції щодо розпорядження спільним майном, є значно ширшими, ніж щодо пересічних приватних осіб.
Публічна особа, державний службовець, повинні бути готовими до підвищеного рівня критики, у тому числі у різкій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. 
За положеннями частини другої статті 29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. 
При цьому, суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого, була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. 
Особа, яка погоджується обіймати керівну посаду в громадському утворенні (зокрема в ОСББ) і впливає на життєдіяльність будинку, має бути готовою до підвищеного рівня публічного контролю, критики та сумнівів та негативних оцінок з боку співвласників будинку.
Співвласники багатоквартирного будинку мають безумовне законне право здійснювати громадський та фінансовий контроль за діяльністю голови правління, обговорювати кошториси, висловлювати публічні підозри та занепокоєння щодо можливих зловживань у внутрішніх чатах та месенджерах. Поширене повідомлення мало на меті інформування інших співвласників та ініціювання обговорення питань управління будинком, що є реалізацією конституційного права на свободу вираження поглядів (ст. 34 Конституції України). 
Оскаржувані висловлювання висловлені у закритому чаті співвласників «ДАХ», а отже, мали на меті обговорення внутрішніх питань об`єднання, а не умисне дискредитування особи в очах широкої громадськості.
Щодо неналежності та недопустимості електронних доказів
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. 
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. 
Відповідно до ст. 77, 78, 100 ЦПК України суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Як роз`яснив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (постанови від 27.11.2019 у справі № 340/385/19, від 13.07.2022 у справі № 754/11022/19):
Звичайні паперові роздруківки скріншотів з екранів мобільних пристроїв чи месенджерів без їх огляду в судовому засіданні у первинному електронному вигляді або без проведення інженерно-технічної експертизи не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту поширення інформації конкретною особою.
Роздруківки скріншотів з екранів мобільних пристроїв чи сторінок у месенджерах на паперових носіях, не засвідчені електронним цифровим підписом та не підтверджені протоколом огляду оригінального цифрового носія безпосередньо судом, не є належними та допустимими доказами.
Відповідач у відзиві послідовно вказував на наявність у застосунку «ДАХ» технічної можливості вільного редагування профілю користувача (зміни імені та прізвища) будь-якою особою, та надав відповідні скріншоти на підтвердження цього факту.
Позивачем не наведено доказів проведення судової інженерно-технічної або комп`ютерно-технічної експертизи, а також не надано відомостей про IP-адреси чи прив`язку облікового запису до SIM-карти ОСОБА_2 . За таких обставин висновок про те, що автором спірного повідомлення є саме Відповідач ОСОБА_2 , ґрунтується на припущеннях Позивача, що прямо суперечить вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, за якою доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо суб`єктного складу та належності Позивача
Окрім того, твердження про нібито «систематичне виведення коштів» на користь ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ» безпосередньо стосуються фінансово-господарських відносин між суб`єктами господарювання - ОСББ ЖК "Перовський" та ТОВ «Управляюча компанія «ДІЯ». 
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду як фізична особа, не наділений процесуальними повноваженнями вимагати захисту ділової репутації самостійних юридичних осіб, якщо поширена інформація стосується виконання договорів цивільно-правового характеру між цими структурами.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами першою, другою , третьою статті 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Як встановлено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За результатами всебічного та повного дослідження матеріалів справи суд доходить висновку, що поширена у чаті «ДАХ» інформація за своїм характером є оціночними судженнями, критикою та припущеннями стосовно діяльності посадової особи ОСББ, висловленими у межах допустимої дискусії між співвласниками майна.
Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту поширення спірного повідомлення безпосередньо Відповідачем ОСОБА_2 .
За таких обставин цивільно-правове правопорушення, передбачене ст. 277 ЦК України, відсутнє, а позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо судового збору
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на Позивача. 
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Текст рішення складений 08.09.2026.
Суддя:           І.В. Коваленко