ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026  м. Дніпро Справа № 908/2881/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Соп`яненко О.Ю. (доповідач) 
суддів: Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026 (суддя Дроздова С.С.) у справі № 908/2881/25 

за позовом: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (вул. Берегова, 13, м. Південне, Одеська область, 65481, ідентифікаційний код юридичної особи 04704790)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» (вул. Перемоги, б. 109, кв. 75, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний номер юридичної особи 41973071)
про стягнення 9 920 грн 83 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» 7 113 грн 05 коп. пені та 2 807 грн 78 коп. - 15 % штрафу.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у справі № 908/2881/25 позовні вимоги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно технічний центр промислової безпеки» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» пеню в сумі 6 925 (шість тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн 86 коп., штраф в сумі 2 807 (дві тисячі вісімсот сім) грн 78 коп., судовий збір в сумі 2 970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) грн 87 коп.
В інший частині позову відмовлено. 
09.02.2026 до Господарського суду Запорізької області через підсистему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» (зареєстрована 09.02.2026 за № 29608/08-08/26) про ухвалення додаткового рішення, заявник просить суд стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 264 грн 60 коп.
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2881/25. 

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» 26.02.2026 звернулося через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
- скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026;
- прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» від 06.02.2026 про ухвалення додаткового рішення задовольнити;
- стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 264,60 грн.
Скаржник зазначає, що додаткове рішення Господарського суду Запорізької області про відмову у відшкодуванні відповідачу витрат на професійну правничу допомогу є незаконним та необґрунтованим. 
Відповідач зазначає, що ним належним чином підтверджено понесення витрат на правничу допомогу договорами, актами виконаних робіт та довідками про отримання адвокатами коштів, а вимога про їх відшкодування була заявлена своєчасно. Загальна сума витрат становила 14 000 грн, однак відповідач просив стягнути лише 1,89 % цієї суми, пропорційно частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, тобто 264,60 грн. 
На думку відповідача, висновок суду про неспівмірність таких витрат є необґрунтованим, оскільки справа, незважаючи на незначну ціну позову, розглядалась у порядку загального позовного провадження, явку сторін визнано обов`язковою та проведено три судові засідання, участь у яких потребувала професійної правничої допомоги. Крім того, відповідач наголошує, що адвокат здійснював не лише розрахунок штрафних санкцій, а забезпечував повний супровід справи та подав відзив із контррозрахунком, який частково підтвердився висновками суду щодо кількості днів прострочення. 
Відтак, на думку відповідача, повна відмова у компенсації навіть пропорційної та мінімальної частини витрат на правничу допомогу суперечить положенням статей 123, 126 та нормам Господарського процесуального кодексу України щодо розподілу судових витрат.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення.

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний», скориставшись правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, подало відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки», в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а додаткове рішення - залишити без змін. 
Позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає додаткове рішення Господарського суду Запорізької області законним і обґрунтованим, оскільки витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню лише за умови їх реальності, необхідності, розумності та співмірності зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом, ціною та значенням спору. 
На думку позивача, вимога відповідача про стягнення 264,60 грн має формальний характер, оскільки часткове зменшення розміру стягнутої пені було незначним та мало арифметично-технічний характер, не змінило результату розгляду спору по суті та не стало наслідком доведення заперечень або ефективного захисту відповідача. 
Суд першої інстанції самостійно оцінив усі розрахунки та докази, при цьому не визнавав контррозрахунок відповідача частково правильним, а відповідні твердження скаржника є лише його власною інтерпретацією. Сам факт участі адвоката у трьох судових засіданнях і визнання судом явки сторін обов`язковою також не є безумовною підставою для компенсації витрат, оскільки залучення адвоката, обсяг його послуг і вартість правничої допомоги визначаються стороною самостійно, а суд при розподілі витрат оцінює їх необхідність, розумність і співмірність. 
Крім того, посилання скаржника на «принциповість» справи, необхідність отримання компенсації та відсутність своєї вини у перенесенні строків виконання договору не мають правового значення для вирішення питання про судові витрати та є внутрішньо суперечливими, оскільки основне рішення суду від 03.02.2026, яким встановлено відповідні обставини та частково задоволено позов, відповідач не оскаржував. 
На думку позивача, апеляційна скарга фактично ґрунтується на суб`єктивному незадоволенні результатом справи та спробі повторно оцінити встановлені судом обставини, а не містить належних правових підстав для скасування додаткового рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції. 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Соп`яненко О.Ю. (суддя-доповідач), судді: Джепа Ю.А., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026 у справі № 908/2881/25, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, та витребувано з Господарського суду Запорізької області матеріали вказаної справи.
11.03.2026 матеріали справи № 908/2881/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Від позивача 16.03.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції. 

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

09.02.2026 до Господарського суду Запорізької області через підсистему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» (зареєстрована 09.02.2026 за № 29608/08-08/26) про ухвалення додаткового рішення, заявник просить суд стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 264 грн 60 коп. 
Заява обгрунтована наступним.
Між адвокатом Вишняковим Дмитром Олександровичем (далі – адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» (далі – клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги від 14.06.2024.
Відповідно до п. 1.1. Договору адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.
Умовами п. 2.1 Договору сторони домовились, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2027 включно. 
Пунктами 3.1 та 3.2 Договору сторони узгодили, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору замовник сплачує адвокату винагороду у наступному розмірі: складання позовної заяви, відзиву, апеляційної та касаційної скарг, відзиву на апеляційні та касаційні скарги, - 5000,00 грн; складання відповіді на відзив та заперечень - 3000,00 грн; складання інших заяв/клопотань/заперечень - 2000,00 грн; представництво інтересів у судових засіданнях - 3000,00 грн/судодень; складання адвокатських запитів - 1000,00 грн. За результати надання правничої допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та загальна сума винагороди адвоката. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за Договором.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» та адвокатом Вишняковим Дмитром Олександровичем складений акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.02.2026 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024, відповідно до якого адвокатом в межах судової справи № 908/2881/25 було виконані наступні роботи (надано такі послуги): 25.11.2025 - підготування та подача до суду відзиву на позову заяву вартість 5000,00 грн; 08.12.2026 - участь у судовому засідання вартістю 3000,00 грн; 03.12.2026 - участь у судовому засіданні вартістю 3000,00 грн; загальна вартість робіт (послуг) складає 11000,00 грн.
Також, адвокатом Вишняковою Наталію Василівною (далі – адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» (далі – клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги від 08.01.2026.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» та адвокатом Вишняковою Наталію Василівною складений акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.02.2026 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024, відповідно до якого адвокатом в межах судової справи № 908/2881/25 були виконані наступні роботи (надано такі послуги): 08.01.2026 - участь у судовому засіданні вартістю 3000,00 грн; загальна вартість робіт (послуг) складає 3000,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2026 заяву передано для розгляду судді Дроздовій С.С.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2881/25 до розгляду та призначено судове засідання на 18.02.2026.
11.02.2026 Державним підприємством «Морський торговельний порт «Південний» сформовані заперечення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, в силу приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів вказує, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» не спростовують законності та обґрунтованості додаткового рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026 у справі № 908/2881/25 та зводяться переважно до незгоди скаржника з оцінкою судом першої інстанції критеріїв необхідності, розумності та співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Слід зазначити, що сам факт понесення стороною витрат на правничу допомогу та наявність договорів, актів виконаних робіт або інших документів, які підтверджують існування відповідних витрат, не означає їх безумовного покладення на іншу сторону спору. Відповідно до положень статей 126 та 129 Господарського процесуального кодексу України суд при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу зобов`язаний оцінити не лише факт їх понесення, а й їх реальність, необхідність, обґрунтованість, розумність та співмірність із конкретними обставинами справи, складністю спору, обсягом виконаної роботи, ціною позову та результатом розгляду справи.
Посилання скаржника на те, що ним документально підтверджено загальну суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн, саме по собі не є достатньою підставою для їх компенсації за рахунок позивача. Домовленості між клієнтом та адвокатом щодо вартості правничої допомоги породжують права та обов`язки виключно між сторонами відповідного договору та не є безумовно обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд має право та обов`язок самостійно перевірити, чи відповідає заявлена до компенсації сума критеріям необхідності та розумності.
Довід скаржника про те, що ним заявлено до стягнення лише 264,60 грн, тобто 1,89 % від загальної суми витрат на правничу допомогу, також не може бути єдиною та безумовною підставою для скасування додаткового рішення. Незначний розмір заявленої до відшкодування суми не позбавляє суд права оцінити доцільність та правові підстави її покладення на іншу сторону. Пропорційний розрахунок витрат не має автоматичного характеру, оскільки часткове задоволення позову не в усіх випадках означає безумовне стягнення витрат на користь відповідача пропорційно частині вимог, у задоволенні яких відмовлено. При вирішенні цього питання суд зобов`язаний враховувати характер та причини часткового задоволення позову, а також фактичний результат розгляду спору.
У цій справі результат розгляду спору свідчить про переважне задоволення позовних вимог позивача. Суд першої інстанції відмовив у стягненні лише незначної частини заявленої пені - 1,89 %, тоді як 98,11 % її суми було стягнуто з відповідача. При цьому зменшення розміру пені не стало наслідком доведення скаржником відсутності підстав для відповідальності чи результатом задоволення його правової позиції щодо суті спору. Як вбачається з мотивувальної частини основного рішення від 03.02.2026, саме судом було встановлено правильний період нарахування пені з урахуванням положень цивільного законодавства щодо обчислення строків та визначено, що пеня підлягає нарахуванню за 74 дні прострочення.
При цьому поданий відповідачем контррозрахунок також не був покладений судом в основу прийнятого рішення. Скаржник виходив із 76 днів прострочення та визначав інший розмір пені, тоді як суд самостійно встановив період прострочення у 74 дні та здійснив власний розрахунок. Отже, твердження скаржника про те, що його контррозрахунок був нібито частково правильним або вплинув на результат розгляду справи, є припущенням та не підтверджується змістом судового рішення.
Перехід суду під час розгляду справи до загального позовного провадження, визнання явки учасників справи обов`язковою та проведення трьох судових засідань автоматично не свідчать про необхідність компенсації витрат відповідача на адвоката. Вказані процесуальні обставини самі по собі не є безумовною підставою для покладення витрат на професійну правничу допомогу на іншу сторону.
Участь адвоката у справі та присутність представника у судових засіданнях є реалізацією стороною свого права на професійну правничу допомогу. Водночас здійснення такого права не означає, що будь-які витрати, погоджені клієнтом зі своїм адвокатом, підлягають автоматичному відшкодуванню іншою стороною. При вирішенні питання про компенсацію суд повинен оцінити, чи були відповідні витрати необхідними та співмірними предмету спору і результату його розгляду.
З огляду на ціну позову у розмірі 9 920,83 грн та результат розгляду справи, за яким позовні вимоги були задоволені частково (відмовлено у стягненні 187,19 грн), суд першої інстанції правомірно врахував принцип пропорційності при вирішенні питання про розподіл витрат. Факт проведення трьох судових засідань не змінює характеру спору та не усуває необхідності оцінки співмірності витрат із предметом спору.
Безпідставним є посилання скаржника на те, що суд, визнавши явку сторін обов`язковою, сам створив підстави для понесення витрат на адвоката, а тому зобов`язаний компенсувати їх за рахунок позивача. Визнання явки учасників справи обов`язковою є процесуальним рішенням суду, спрямованим на належний та повний розгляд справи, однак воно не скасовує встановлених законом правил щодо розподілу судових витрат. Обов`язковість участі у судовому засіданні не тотожна обов`язковості залучення конкретного адвоката та не позбавляє суд права оцінити заявлені витрати відповідно до критеріїв, визначених статтями 126 та 129 Господарського процесуального кодексу України.
Доводи скаржника про те, що справа є для нього «принциповою» та що він прагне отримати хоча б «мінімальну сатисфакцію», не мають самостійного юридичного значення для вирішення питання про розподіл судових витрат. Господарське судочинство ґрунтується на принципах верховенства права, змагальності та пропорційності, а судові витрати розподіляються відповідно до встановлених законом критеріїв, а не залежно від суб`єктивного сприйняття стороною власної правоти чи її бажання отримати моральну або іншу «сатисфакцію».
Крім того, твердження скаржника про відсутність його вини у перенесенні строків виконання робіт не може бути предметом оцінки в межах апеляційного перегляду додаткового рішення щодо судових витрат. Основним рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 було встановлено обставини спору та частково задоволено позовні вимоги. Зазначене рішення скаржником не оскаржувалося. Таким чином, наведені скаржником аргументи щодо фактичних обставин спору та його незгоди з висновками суду стосовно відповідальності відповідача не можуть бути підставою для перегляду додаткового рішення, предметом якого є виключно питання розподілу судових витрат.
Також безпідставним є твердження скаржника про те, що саме подання адвокатом відзиву стало причиною переходу розгляду справи до загального позовного провадження. Такий висновок не підтверджений жодними процесуальними документами чи висновками суду. Перехід до загального позовного провадження здійснюється судом з урахуванням конкретних обставин справи та процесуальної необхідності, а тому не може автоматично пов`язуватися виключно з поданням відзиву відповідачем.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, апеляційна скарга не містить належних та достатніх доводів, які б свідчили про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. Суд першої інстанції належним чином врахував характер спору, ціну позову, результат його розгляду, обставини часткового зменшення розміру пені та критерії розумності, необхідності і співмірності витрат на професійну правничу допомогу.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку всім доказам у їх сукупності та ухвалив додаткове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі наведеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026 у справі №908/2881/25 - залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2026 у справі № 908/2881/25 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.Ю. Соп`яненко
Суддя Ю.А. Джепа 
Суддя Ю.В. Фещенко