Справа № 487/3615/26 
Провадження № 3/487/723/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої судді Скоринчук К.М., 
при секретарі судового засідання Тутової С.С., 
за участю особи, стосовно якої складений протокол – ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Притикіна І.І.,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
малолітнього потерпілого ОСОБА_2 ,
психолога - ОСОБА_4 , 
розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов протокол серії ВАД № 875986 від 05.05.2026 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. 
Зі змісту протоколу серії ВАД № 875986 слідує, що 05.05.2026 о 19 год 00 хв громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з перевагою сили, вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , а саме штовхнула, тим самим завдала шкоди його фізичному здоров`ю, внаслідок чого постраждалий був емоційно пригнічений, стривожений та наляканий. 
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
Перед початком судового засідання захисник ОСОБА_1 – адвокат Притикін І.І. долучив до матеріалів справи документи, що характеризують особу ОСОБА_1 .
Допитаний у судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_2 у присутності психолога Миколаївського міського центру соціальних служб – ОСОБА_4 (службове посвідчення № НОМЕР_2 ) пояснив суду, що не знає з якого приводу батьки прийшли до суду. Повідомив, що приблизно 2 місяці тому він зі своїм другом були в магазині поряд із домом і він хотів цукерки, але оскільки грошей у нього було недостатньо, вирішив взяти солодощі без оплати. Це помітила продавчиня магазину та повідомила про це його матері. Мати ОСОБА_1 насварила його за це і пояснила, що так робити не можна. Потім мати сказала йому, щоб він пішов прийняти душ і у цей час він подзвонив батькові, ОСОБА_3 , і поскаржився, що мати його насварила.
На запитання суду малолітній ОСОБА_2 у присутності психолога ОСОБА_4 пояснив, що мати його не била і не штовхала, лайливими словами його не називала. 
Також пояснив, що мати зазвичай дає йому гроші на придбання солодощів, тощо, проте, у цей день йому грошей не вистачало, а тому він вирішив їх узяти з полиці магазину без оплати.
На запитання батька ОСОБА_3 , малолітній ОСОБА_2 у присутності психолога ОСОБА_4 пояснив, що синець на його тілі був до подій, що сталися в магазині і мати його не била. Також повідомив, що у телефонній розмові сказав батькові, що мати його насварила, а не била. Сказала йому, що через те, що він хотів взяти солодощі з магазину без оплати, залишить його без мобільного телефону на деякий час, а тому він подзвонив батькові. 
На запитання суду психолог ОСОБА_4 повідомила, що з аналізу поведінки малолітнього у судовому засіданні та наданих ним відповідей на запитання робить висновок, що на малолітнього ОСОБА_2 тиск у залі судового засідання з боку батьків не здійснювався, дитина відповідала на запитання спокійно та впевнено.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що домашнього насильства стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона не вчиняла, фізичної сили до нього не застосовувала, лише провела виховну бесіду з приводу того, що 05.05.2026 він хотів взяти з магазину товар, не розплатившись за нього. Повідомила, що у той день вона давала гроші сину ОСОБА_2 та за її підрахунками, зважаючи на те, які товари син зазвичай купує, коштів, які він мав, мало вистачити на придбання солодощів у магазині. Згодом їй подзвонила продавчиня з магазину, що розташований поряд з будинком, та повідомила, що її син, ОСОБА_2 , хотів взяти з магазину товар, не розплатившись за нього. ОСОБА_1 пояснила, що за таку поведінку сина вибачилася перед продавчинею, а згодом з`ясувалося, що син подзвонив своєму батькові ОСОБА_3 , який приїхав до них додому та викликав поліцію. 
У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що 05.05.2026 йому подзвонив його малолітній син, ОСОБА_2 , та повідомив, що мати, ОСОБА_1 , його насварила та побила за те, що він хотів взяти з магазину солодощі. Повідомив, що коли він приїхав за місцем проживання свого малолітнього сина, у останнього були синці на шиї, які з`явилися у сина через побиття матір`ю.
Просив долучити до матеріалів справи довідку з лікарні від 06.05.2026 та фотознімок шиї дитини з синцями.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Дослідивши подані до суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП наступає у разі вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Психологічне насильство - це насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, які доводять постраждалого до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе і можуть заподіяти або заподіяли шкоду психічному здоров`ю.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство є діянням (дією або бездіяльністю) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Аналізуючи викладені обставини, а також наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні переконливі докази вчинення адміністративного правопорушення.
В ході допиту малолітнього ОСОБА_2 було встановлено, що 05.05.2026 ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , не застосовувала до нього фізичного чи психологічного насильства, а лише провела з ним бесіду виховного характеру за вчинок, який мав місце в магазині через спробу дитини взяти з полиці магазину товар без оплати. 
Суд бере до уваги, що допитаний у судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_2 у присутності психолога Миколаївського міського центру соціальних служб ОСОБА_4 надавав пояснення та відповідав на поставлені судом і учасниками процесу питання без примусу, впервнено, спокійно та врівноважено. Пояснював, що мати його насварила, однак, оскільки через вчинок у магазині, мати збиралася залишити його без мобільного телефону та ігор на деякий час, він образився та зателефонував батькові ОСОБА_3 .
Суд також приймає до уваги, що між батьками малолітнього ОСОБА_2 : ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є конфлікт, зокрема і щодо виховання спільної дитини, що фактично не заперечувалося сторонами по справі та слідує з їхніх пояснень, наданих суду та долучених письмових доказів, а тому ставиться до пояснень батька дитини – ОСОБА_3 критично.
Наданий ОСОБА_3 фотознімок, суд не бере до уваги, оскільки з наданого знімку неможливо встановити день, час його фіксації, а також особу, зображену на ньому.
Суд також критично оцінює надану ОСОБА_3 довідку КНП «Миколаївська обласна дитяча лікарня» від 06.05.2026, оскільки остання хоча і містить відомості про наявність у малолітнього ОСОБА_2 забою та поверхневих ссадин, однак їх наявність констатована у лікарні на наступний день після спірних подій, час їх виникнення не встановлений, при цьому в судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 у присутності психолога ОСОБА_4 на питання батька ОСОБА_3 відповів, що мати ОСОБА_1 його не била, фізичної сили до нього не застосовувала, а синці у нього були наявні до подій 05.05.2026. 
Будь-яких інших переконливих доказів на підтвердження зазначеного у протоколі вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного характеру щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 , суду не надано.
Згідно з ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
У силу Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Ураховуючи, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а встановлені судом обставини свідчать про відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 фізичного насильства відносно свого малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд доходить висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 23, 173-2, 247, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП , суд
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з вiдсутнiстю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: К.М. Скоринчук