УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

20 липня 2026 року 
м. Київ
справа №560/9687/25
адміністративне провадження № К/990/31317/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2026 у справі №560/9687/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області (далі - відповідач), у якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) (зі змінами та доповненнями), статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) (зі змінами та доповненнями) та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 (далі - Постанова №988) (зі змінами та доповненнями), із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ (зі змінами та доповненнями), статті 9 Закону №2011-XII (зі змінами та доповненнями) та з врахуванням положень Постанови №988 (зі змінами та доповненнями), із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.08.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2026, у задоволенні позову відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати і прийняти нову постанову про задоволення позову.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Натомість, скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. Також колегія суддів відхиляє посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки такі посилання мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, тому не можуть бути прийняті, як такі, що мають виняткове значення.
Також позивач як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування такої у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 (спір щодо відмови уповноваженого органу підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії).
Суд критично оцінює таке посилання скаржника з огляду на те, що висновок ухвалений у справі №160/8324/19 за відмінних із даною справою фактичних обставин, оскільки у справі №160/8324/19 вирішувалося питання видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, зумовлене набранням законної сили 05.03.2019 судовим рішенням у справі №826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
Натомість, Верховний Суд неодноразово висловлювався під час розгляду аналогічних спорів до справи №560/9687/25, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.04.2023 у справі №420/11589/22, від 22.05.2023 у справі №560/6825/22, від 04.07.2023 у справі №500/1532/22 та від 22.11.2023 у справі №380/17793/22, у яких Суд звернув увагу на те, що положення пункту 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 у період їх чинності не поширювались на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та осіб, які перебували на службі в органах Національної поліції, пенсія яким призначена за нормами Закону №2262-ХІІ, оскільки ними було врегульовано механізм перерахунку пенсій, призначених до 01.03.2018, крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським, на які поширювались положення пункту 3 постанови №103 та затверджена у додатку 3 до Порядку №45 форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яка є чинною та містить повний перелік видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Визнання протиправними та нечинними цих пунктів постанови №103 не має жодних правових наслідків для осіб, які проходили службу в органах Національної поліції, яким призначено пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, оскільки ними не визначалось вимог до компетентних органів здійснити перерахунок пенсій особам, які перебували на службі в органах Національній поліції. Грошове забезпечення поліцейських унормовано постановою №988 та Порядком №260. Однак, з часу прийняття цих нормативно-правових актів, визначений ними розмір видів грошового забезпечення поліцейських не змінився. Набрання законної сили (19.11.2019) рішенням у справі №826/12704/18, яким було визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови №103, не зумовило виникнення у позивача права на перерахунок пенсії як у особи, яка проходила службу в органах Національної поліції, вказані обставини не можуть слугувати підставою для надання до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, визначеного станом листопад 2019 року, оскільки пенсію позивачу призначено як особі, звільненій зі служби в Національній поліції.
Скаржник у касаційній скарзі не зазначив ґрунтовних підстав для відступу від наведених висновків і Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від цих висновків.
Інших підстав касаційного оскарження судових рішень позивачем не зазначено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2026 у справі №560/9687/25.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Шевцова