Справа № 297/145/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Геревич Т.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №722728999 від 13.08.2023 року в розмірі 110 774,80 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
Позов мотивовано тим, що 13.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №722728999 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 10 000 грн. 
Перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: 1) перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua; 2) зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника; 3) за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім?я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; 4) пройшов належну перевірку (верифікацію); 5) ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід?ємною частиною кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов?язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору; 5) отримав на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору; 6) надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання кредитного договору (підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором).
Отже, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений.
При укладенні кредитного договору відповідач діяв відповідно до алгоритму (порядку) дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, а первісний кредитор діяв відповідно до алгоритму (порядку) дій первісного кредитора. Первісний кредитор перед тим як погоджувати заявку, не лише перевірив особисті дані відповідача, а й здійснив перевірку дійсності та аутентифікацію платіжної картки відповідача згідно з стандартами відповідних платіжних систем, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить відповідачу.
Одночасно з підписанням кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту.
Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 10 000 грн. шляхом перерахування через банкпровайдер. 
Проте, у подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 21 600 грн.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1.
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01. 
15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань
за кредитним договором.
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони
відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором.
Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов?язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором.
Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов?язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 110 774,80 грн., яка складається з: 21 599,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 89 175,30 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 86-87).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2026 року клопотання директора ТОВ «ФК «Ейс» - Полякова О.В. про витребування доказів задоволено та в банка-емітента АТ «Укрсиббанк» витребувано інформацію: 1) чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку (платіжні картки): маска карти НОМЕР_2; 2) про факт зарахування коштів: зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 13.08.2023 року до 18.08.2023 року в сумі 10 000,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 15.08.2023 року до 20.08.2023 року в сумі 800,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 15.08.2023 року до 20.08.2023 року в сумі 600,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 16.08.2023 року до 21.08.2023 року в сумі 3 000,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 27.08.2023 року до 01.09.2023 року в сумі 1 150,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 27.08.2023 року до 01.09.2023 року в сумі 1 500,00 грн., емітент Карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 28.08.2023 року до 02.09.2023 року в сумі 650,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 28.08.2023 року до 02.09.2023 року в сумі 350,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 31.08.2023 року до 05.09.2023 року в сумі 1200,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 04.09.2023 року до 09.09.2023 року в сумі 250,00 грн., емітент Карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 10.09.2023 року до 15.09.2023 року в сумі 250,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 12.09.2023 року до 17.09.2023 року в сумі 1600,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 12.09.2023 року до 17.09.2023 року в сумі 250,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; 3) чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 4) чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за платіжною карткою (платіжними картками): маска карти НОМЕР_2 - та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витребувано інформацію про: зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 13.08.2023 року до 18.08.2023 року в сумі 10000,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 15.08.2023 року до 20.08.2023 року в сумі 800,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 15.08.2023 року до 20.08.2023 року в сумі 600,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 16.08.2023 року до 21.08.2023 року в сумі 3000,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 27.08.2023 року до 01.09.2023 року в сумі 1 150,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 27.08.2023 року до 01.09.2023 року в сумі 1500,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 28.08.2023 року до 02.09.2023 року в сумі 650,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 28.08.2023 року до 02.09.2023 року в сумі 350,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 31.08.2023 року до 05.09.2023 року в сумі 1200,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 04.09.2023 року до 09.09.2023 року в сумі 250,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 10.09.2023 року до 15.09.2023 року в сумі 250,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 12.09.2023 року до 17.09.2023 року в сумі 1600,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк»; зарахування на платіжну карту (маска карти) НОМЕР_2 за період від 12.09.2023 року до 17.09.2023 року в сумі 250,00 грн., емітент карти - АТ «Укрсиббанк», витребувати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти позичальника) повного номера рахунка (рахунків) що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): маска картки НОМЕР_2 . У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_3 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платіжною карткою (платіжними картками) маска картки: НОМЕР_2 витребувано номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (клієнта банку) за платіжною карткою (платіжними картками): маска картки НОМЕР_2 . У випадку, якщо картковий рахунок за маска картки НОМЕР_2 - не належить позичальнику - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), витребувано інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок: маска картки НОМЕР_2 (а.с. 88а-92).
20 травня 2026 року представником відповідача - адвокатом Тисячник Р.Р. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Позивач не долучив до матеріалів справи належних і допустимих доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту, а також доказів її отримання (вручення) відповідачем. 
Оскільки такі докази відсутні, строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту не настав, а отже, у позивача немає права вимоги щодо її дострокового стягнення
Крім того, позивач стверджує про укладення кредитного договору № 722728999 від 13.08.2023 року між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі. Водночас позивачем не надано беззаперечних і належних доказів дотримання порядку укладення електронного договору, передбаченого Законом України «Про електронну комерцію». Надано лише роздруківку тексту договору з зазначенням ідентифікатора, проте відсутні належні електронні докази (лог-файли, довідки телекомунікаційних операторів, метадані файлу), які б підтверджували генерацію коду системою у конкретний час, відправку SMS-повідомлення саме на номер відповідача ( НОМЕР_3 чи інший), ідентифікацію цього номера як належного відповідачу та фактичне введення коду на сайті. 
Таким чином, позивачем не надано жодних первинних електронних доказів того, що саме відповідач отримав і ввів зазначені коди/паролі для укладення договору. Також відсутні роздруківки SMS-повідомлень із кодами, які були б надіслані на номер телефону відповідача.
Відповідач заперечує факт волевиявлення на укладення зазначеного договору. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, а також доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатора. У справі відсутні підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, а довідка про ідентифікацію є внутрішнім документом позивача і не підтверджує проходження процедури ідентифікації та підписання кредитного договору. 
Позивач стверджує, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав відповідачу кошти у сумі 21 600 грн. (кількома траншами) на банківську картку № НОМЕР_2 . Однак відповідно до листа АТ «Укрсиббанк» № 31-4-01/3341-БТ від 11.03.2026 року, наданого на ухвалу Берегівського районного суду, зазначена картка належить іншій особі - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), а зарахування коштів у період з 13.08.2023 по 17.09.2023 року здійснювалося саме на її рахунок. Крім того, фінансовий номер телефону відповідача ( НОМЕР_3 ), зазначений у позовній заяві та заявці на кредит, не є фінансовим номером за карткою № НОМЕР_6 та не міститься в анкетних даних ОСОБА_1 у системах банку. За цією карткою обліковувався інший фінансовий номер - НОМЕР_7 .
Отже, грошові кошти, про стягнення яких заявляє позивач, ніколи не зараховувалися на рахунки відповідача ОСОБА_1 , а були перераховані первісним кредитором невідомій третій особі. Відповідач не отримував зазначених коштів і не мав можливості ними розпоряджатися. 
Надані позивачем платіжні доручення (зокрема, № 3ecelfe5-0f27-458daa6e-d5c0c8ca2ccf від 13.08.2023 року на суму 10 000 грн.) містять призначення платежу « ОСОБА_1 … для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2», однак, як підтверджено банком-емітентом, фактичним отримувачем коштів на цей рахунок була інша особа. Помилка первісного кредитора під час верифікації отримувача коштів не породжує жодних правових обов`язків для відповідача.
Крім того, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, навіть у випадку підписання відповідачем кредитного договору, сам факт його підписання не підтверджує надання коштів. Підписання договору є лише правовою підставою для їх видачі, тоді як факт отримання позичальником коштів має підтверджуватися відповідними фінансовими документами. 
У матеріалах справи відсутні допустимі докази, які б підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів, час, місце та спосіб їх видачі, період і частки виплат, а також рух коштів по рахунку. Таким чином, позивач не надав належних і допустимих доказів факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі. Наданий розрахунок заборгованості та виписка не є первинними документами, оскільки складені банком в односторонньому порядку.
Позивач стверджує, що відповідач був ознайомлений із «Правилами надання грошових коштів», розміщеними на сайті первісних кредиторів. Водночас відповідно до статей 633 та 634 ЦК України (публічний договір та договір приєднання) саме кредитор зобов`язаний довести, що споживач був ознайомлений із тією редакцією умов, яка діяла на момент укладення договору. Просте посилання на їх розміщення на сайті не є належним доказом ознайомлення та погодження. 
У більшості випадків умови договору приєднання розробляються надавачем фінансових послуг (у даному випадку позивачем) і повинні бути зрозумілими та доведеними до відома споживача. Тому кредитор має підтвердити, що саме ці умови діяли на час укладення договору. З огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що споживач лише приєднується до умов, з якими він повинен бути ознайомлений. Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що відповідач ознайомився та погодився саме з цією редакцією правил надання фінансових послуг.
Розрахунок заборгованості, складений позивачем або первісним кредитором, не є належним доказом її наявності, оскільки такий документ має односторонній характер і відображає лише арифметичні дії кредитора, а не реальний рух коштів, підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Доказами існування заборгованості та її розміру можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Оскільки відповідач фактично не отримував коштів, заборгованість не могла виникнути. 
Позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору саме з відповідачем, а офіційні дані банку спростовують факт зарахування кредитних коштів на його рахунки (кошти були перераховані третій особі). 
Крім того, відсутні докази направлення відповідачу вимоги про дострокове стягнення заборгованості. 
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» є безпідставними та не підлягають задоволенню (а.с. 120-129).
25 травня 2026 року представник позивача Сахарова О.І. через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що кредитний договір було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Для його укладення відповідач добровільно, через мережу Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, де у вбудованому калькуляторі обрав бажану суму кредиту та строк його повернення. Після цього відповідач заповнив заявку на кредит, вказавши персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів, а також логін і пароль для входу до особистого кабінету. Договір про надання кредиту був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що, на думку позивача, підтверджує належними та допустимими доказами укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання електронного листа чи SMS-повідомлення та без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не міг бути укладений.
Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду шляхом направлення повідомлення товариству, яке відповідно до абзацу другого статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» підписується введенням у спеціальному полі під акцептом одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 12 зазначеного Закону, та натисканням іконки «відправити/підписати». Іконка ставала активною лише після введення одноразового ідентифікатора, який був згенерований товариством у його інформаційно-телекомунікаційній системі та надісланий відповідачу SMS-повідомленням.
Одноразовий персональний ідентифікатор № KYBN було направлено відповідачу 13.08.2023 року о 10:04:40 на номер мобільного телефону, зазначений у заявці на отримання коштів - НОМЕР_3, та введено відповідачем у відповідне поле системи о 10:15:45 того ж дня. У розділі 15 договору «Реквізити сторін» зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором фізичної особи ОСОБА_1 - KYBN, що підтверджує її волевиявлення на введення ідентифікатора та підписання договору. Крім того, 13 серпня 2023 року ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором № 2889 підписала паспорт споживчого кредиту.
У свою чергу, товариство підписало договір шляхом накладення кваліфікованої електронної печатки на електронний документ. Відповідач отримав свій примірник договору на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі, що унеможливлює зміну його змісту, та мав можливість у будь-який час ознайомитися з договором у особистому кабінеті на сайті товариства.
Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта, РНОКПП, реквізити банківської картки, номер телефону), використані для укладення договору, були застосовані неправомірно, до суду не надано, що відповідно до ст.ст. 12 та 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком відповідача. Крім того, ОСОБА_1 не зверталася до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій.
Представник відповідача зазначає, що позивач не долучив до матеріалів справи належних і допустимих доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та, що найважливіше, доказів її отримання (вручення). Водночас пунктом 9.1.1.7 кредитного договору передбачено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника.
Згідно з пунктом 2.8 договору, звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено Кредитодавцем при наявності простроченої заборгованості у позичальника за цим договором в позасудовому або судовому порядку. Пункт 7.4.2 передбачає, що після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. 
Таким чином, невиконання відповідачем обов`язку своєчасної сплати процентів породжує у кредитодавця право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, навіть якщо строк дії договору визначено до 12.09.2028 року.
Крім того, пунктом 10.3.3 договору встановлено, що заходи досудового врегулювання спорів не є обов`язковими перед поданням позову до суду, а їх непроведення не позбавляє Кредитодавця права звернутися до суду. 
Отже, позивач мав право безпосередньо подати позов про стягнення кредиту та процентів, оскільки умови договору та положення цивільного законодавства прямо передбачають таку можливість.
Таким чином, у відповідача прострочення виконання зобов`язань виникло ще у серпні 2023 року та триває майже три роки. Невиконання обов`язків зі сплати основної суми кредиту та процентів є істотним порушенням умов договору. 
Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» для акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрав суму кредиту, строк кредитування та мав можливість ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. 
Отже, твердження про те, що відповідач не була ознайомлена з умовами кредитування, є безпідставними, оскільки укладення договору без підтвердження ознайомлення з правилами було б технічно неможливим, адже процес оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження такого факту.
Крім того, споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». У випадку виявлення розбіжностей між змістом договору та інформацією, розміщеною на веб-сайті кредитодавця, такі обставини могли б бути додатковою підставою для реалізації цього права. Однак фактичні обставини справи свідчать, що відповідач протягом встановленого законом строку не вчинив жодних дій щодо відмови від договору, не подав відповідних письмових повідомлень кредитодавцю та фактично користувався наданими кредитними коштами. Таким чином, пропуск відповідачем 14-денного строку свідчить про його згоду з умовами договору та виключає можливість посилання на будь-які розбіжності як на підставу для оспорювання зобов`язань.
Правила надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору, були розміщені у відкритому доступі на офіційному веб-сайті кредитодавця www.moneyveo.ua у спосіб, що забезпечував безперешкодне ознайомлення з ними. Відповідач мала можливість ознайомитися з цими правилами до моменту укладення договору та, підписуючи його, власноручно засвідчила факт ознайомлення. Зазначені правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 Цивільного кодексу України, визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін, а також іншу необхідну інформацію для укладення договору.
Відповідач не надав доказів невідповідності умов кредитного договору № 722728999 від 13.08.2023 року вимогам законодавства чи несправедливості його умов. 
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжними дорученнями ініціювало переказ коштів у загальній сумі 21 600,00 грн на картковий рахунок відповідача. 
На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжні доручення: № 3ece1fe5-0f27-458d-aa6e-d5c0c8ca2ccf від 13.08.2023; № d9fc4fdc-9947-41c7-9622-c2152fc337d7 від 15.08.2023; № 46aa145c-183b-41c1-8187-b6020bf8bc52 від 15.08.2023; № c28c9299-1b97-4a02-bb23-8cbb17e4250b від 16.08.2023; № 7c78acb8-88aa-49b3-b399-24c97e8ae5c3 від 27.08.2023; № 2b160ba6-fa1f-4b58-9f75-8c7d77e6698c від 27.08.2023; № 83284bac-6e00-4b50-8ad8-f6bc420c6bcd від 28.08.2023; № 5dc53922-7bb1-426b-9c55-3825036dbac4 від 28.08.2023; № 7958b7fa-d202-4a37-be0b-72d762500658 від 31.08.2023; № c905b836-8241-4805-8434-82cb022979fc від 04.09.2023; № fb585214-8415-40e7-8f40-5dc832285bdd від 10.09.2023; № fc0d6c33-ce07-4315-93a7-f6f3bc120975 від 12.09.2023; № 1d58a57d-0c98-43cf-b4e8-482a99963749 від 12.09.2023 - усі з відмітками товариства.
Жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу коштів на рахунок відповідача за кожною із зазначених транзакцій не встановлено. 
Таким чином, позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів відповідачеві. 
Отже, надані платіжні доручення є дійсними та законними, відповідають вимогам чинного законодавства і містять усі необхідні реквізити, передбачені для електронних розрахункових документів. Позивач надав беззаперечні докази того, що саме відповідач уклав договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та кошти у сумі 21 600,00 грн були перераховані на картку відповідача.
З метою отримання додаткових доказів щодо належності платіжної картки № НОМЕР_2 відповідачеві, її повного номера, а також факту зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, позивачем одночасно з поданням позовної заяви заявлено клопотання про витребування первинних документів у порядку, визначеному статтею 84 ЦПК України.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2026 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ «Укрсиббанк» надати відомості щодо рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 17 березня 2026 року до суду надійшла відповідь АТ «Укрсиббанк» № 2950/47.7 від 30.01.2025, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 банківська картка № НОМЕР_8 не відкривалася. Водночас у зазначеній відповіді банком допущено помилку: вказано факт зарахування коштів на картку № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), тоді як держателем картки № НОМЕР_8 є ОСОБА_1 , що також підтверджено банком у тій самій відповіді.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунки заборгованості, створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Зазначені документи є належними та допустимими доказами, оскільки містять повні обчислення сум, що підлягають стягненню, та відповідають вимогам статей 12, 81 ЦПК України.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 здійснила часткові платежі на загальну суму 2 854,00 грн. Вчинення таких часткових оплат свідчить про конклюдентні дії відповідача щодо визнання договору та правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Будучи обізнаною з умовами кредитування, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та процентами на користь позивача, що набув право вимоги первинного кредитора відповідно до договору факторингу (а.с. 135-152).
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України йдеться про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 13.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №722728999 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, подавши заявку на отримання грошових коштів у кредит на сайті товариства та їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 10 000 грн. (а.с. 30, 31-32).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач пройшла процедуру реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, заповнила заявку на отримання кредиту, зазначивши свої персональні дані, номер телефону, адресу електронної пошти та реквізити банківської картки, після чого підтвердила свою згоду на укладення договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого у SMS-повідомленні. Надані позивачем документи містять інформацію про час направлення та використання одноразового ідентифікатора, що узгоджується з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підтверджує належне підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1.
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01.
15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором №722728999 від 13.08.2023 року. 
За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №722728999 від 13.08.2023 року, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за наданим кредитом у розмірі 110 774,80 грн., яка складається з: 21 599,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 89 175,30 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с. 69-71).
Аналогічне вбачається з виписки за кредитним договором №722728999 від 13.08.2023 року за період з 15.07.2025 року по 26.12.2025 року, згідно з якою у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 110 774,80 грн, яка складається з: 21 599,50 грн. - просрочене тіло; 89 175,30 грн. - просрочені відсотки (а.с. 72).
Доводи відповідача про відсутність належних доказів укладення договору суд вважає необґрунтованими, оскільки сам факт укладення договору підтверджується сукупністю письмових доказів, наданих позивачем, а відповідачем не надано будь-яких доказів неправомірного використання її персональних даних, звернення до правоохоронних органів щодо можливого шахрайського оформлення кредиту чи спростування факту використання належних їй персональних даних під час укладення договору.
Щодо заперечень відповідача стосовно неотримання кредитних коштів суд зазначає наступне.
Ухвалою суду було витребувано інформацію з АТ «Укрсиббанк» щодо належності карткового рахунку та факту зарахування коштів. 
Згідно з витребуваною судом інформацією в АТ «Укрсиббанк», підтверджено факт зарахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): за період з 13.08.2023 по 18.08.2023 - 10 000,00 грн; за період з 15.08.2023 по 20.08.2023 - 800,00 грн; за період з 15.08.2023 по 20.08.2023 - 600,00 грн; за період з 16.08.2023 по 21.08.2023 - 3 000,00 грн; за період з 27.08.2023 по 01.09.2023 - 1 150,00 грн; за період з 27.08.2023 по 01.09.2023 - 1 500,00 грн; за період з 28.08.2023 по 02.09.2023 - 650,00 грн; за період з 28.08.2023 по 02.09.2023 - 350,00 грн; за період з 31.08.2023 по 05.09.2023 - 1 200,00 грн; за період з 04.09.2023 по 09.09.2023 - 250,00 грн; за період з 10.09.2023 по 15.09.2023 - 250,00 грн; за період з 12.09.2023 по 17.09.2023 - 1 600,00 грн; за період з 12.09.2023 по 17.09.2023 - 250,00 грн. Крім того, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має ще одну платіжну картку, випущену на її ім`я. Номер телефону НОМЕР_3 не є фінансовим номером телефону для картки № НОМЕР_6 та не зазначений в анкетних даних ОСОБА_1 . Водночас у системах банку за карткою № НОМЕР_6 у період з 13.08.2023 по 17.09.2023 обліковується фінансовий номер телефону НОМЕР_7 , який також зазначений в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 100, 157).
Суд також враховує, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідач здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості, що свідчить про фактичне виконання нею кредитного договору та підтверджує існування між сторонами договірних правовідносин (а.с. 66-68, 69-71).
Вчинення часткових платежів є поведінкою, яка узгоджується із визнанням факту отримання кредиту та наявності зобов`язань за ним.
Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що кредитні кошти були перераховані іншій особі, оскільки у відповіді АТ «Укрсиббанк» міститься технічна помилка щодо належності карткового рахунку, що підтверджується листом АТ «Укрсиббанк» (а.с. 157). При цьому інші досліджені судом докази, зокрема кредитний договір, документи щодо його електронного підписання, платіжні документи про перерахування кредитних коштів, розрахунок заборгованості та відомості про здійснення відповідачем часткового погашення кредиту, узгоджуються між собою та підтверджують факт виникнення між сторонами спірних правовідносин.
Також доводи відповідача щодо відсутності доказів направлення вимоги про дострокове повернення кредиту також не можуть бути підставою для відмови у позові.
Умовами кредитного договору передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту у разі прострочення виконання зобов`язань шляхом направлення повідомлення позичальнику, а також визначено, що договір вважається розірваним із моменту направлення відповідного повідомлення. Крім того, пунктом 10.3.3 договору прямо передбачено, що досудове врегулювання спору не є обов`язковою умовою звернення до суду.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення ОСОБА_1 .
Кредитні кошти були надані відповідачу у спосіб, визначений кредитним договором, і первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання. Натомість відповідач не виконала обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
У даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на встановлених умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Оцінивши всі докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач довів факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, правонаступництво позивача, наявність простроченої заборгованості та її розмір, тоді як відповідач належних та допустимих доказів на спростування заявлених вимог не надала.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. суд констатує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 року № 14-382цс19.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. 
Судом досліджено договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року (а.с. 73-75), додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року (а.с. 76), додаткову угоду №25771054249 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року (а.с. 77), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 78), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 79), довіреність, видану директором ТОВ «ФК «Ейс» (а.с. 80),
Отже, проаналізувавши надані документи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, є співмірним зі складністю цієї категорії справ, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на їх виконання, та обсягом наданих послуг.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відшкодування позивачу ТОВ «ФК «Ейс» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, підлягає у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956, заборгованості за кредитним договором №722728999 від 13.08.2023 року у розмірі 110 774 (сто десять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ