ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16299/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 в адміністративній справі №160/16299/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛУБ ЧІПСІВ» до  Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,- 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛУБ ЧІПСІВ» звернулося до суду з позовом до Одеської митниці, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 25.04.2025 №UA500110/2025/000061/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів №UA500110/2025/000141 від 25.04.2025.
Позовні вимоги мотивовані тим, що під час митного оформлення товару позивачем було подано всі документи, визначені статтею 53 Митного кодексу України, які підтверджували митну вартість товару, визначену за основним методом за ціною договору. На думку позивача, відповідач не навів належних підстав для виникнення сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, безпідставно витребував додаткові документи та неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 01.09.2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару від 25.04.2025 року №UA500110/2025/000061/1.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2025 року №UA500110/2025/000141.
Суд першої інстанції виходив із того, що митним органом не доведено наявності передбачених статтями 53, 54, 55 Митного кодексу України обставин, які б свідчили про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору. Надані декларантом документи містили достатній обсяг відомостей для підтвердження митної вартості, а наведені митницею зауваження ґрунтувалися виключно на припущеннях та не підтверджувалися належними доказами.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та не врахував, що документи, подані декларантом, не підтверджували заявлену митну вартість товару.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КЛУБ ЧІПСІВ» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що судом правильно встановлено всі фактичні обставини справи та надано належну правову оцінку спірним правовідносинам.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 лютого 2025 року позивач як покупець та ALGAMAL FOR IMPORT AND EXPORT (Єгипет) як продавець уклали Контракт, яким узгоджено постачання покупцю картоплі та інших продуктів харчування згідно додатків.
21 лютого 2025 року сторони уклали Додаток №1 1 на поставку картоплі, якою визначили еталон сільськогосподарської продукції. 
09 квітня 2025 року сторони уклали Специфікацію №2 на поставку картоплі загальною вартістю 8840,00 доларів США. 
09 квітня 2025 року продавець виставив позивачу інвойс №25100103 на суму 8840,00 доларів США з посиланням на Контракт та номенклатуру товару згідно Специфікації №2. 
Позивачем сплачено продавцю кошти свіфт-платежами: 
1) від 17.04.2025 року – 4420,00 доларів США як передплата згідно Контракту та Специфікації №2;
2) від 18.04.2025 року – 4420,00 доларів США як передплата згідно Контракту, Специфікації №2 та Інвойсу.
Згідно Коносаменту №252516242, пакувального листа від 12.04.2025 року товар відвантажено 12.04.2025 року. 
25 квітня 2025 року позивачем подано до митного оформлення подано митну декларацію № 25UA500110003170U4 з поставки відповідної партії товару.
Разом з митною декларацією позивачем відповідачу подано: 
- Пакувальний лист від 12.04.2025 року б/н;
- Рахунок-проформа від 09.04.2025 року №25100103 ;
- Рахунок-фактура (iнвойс) від 12.04.2025 року №25100103;
- Коносамент від 23.03.2025року №252516242
- Навантажувальний документ від 22.04.2025 року №25896;
- Фітосанітарний сертифікат від 11.04.2025 року №1226220;
- Сертифiкат про походження товару від 15.04.2025року №A24 0142960
- Статус особи, яка подає митну декларацію – 2;
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 24.04.2025 року №25UA500110003163U7.00;
- Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.04.2025 року №UA500110/2025/000136;
- Загальна декларація прибуття від 21.04.2025 року №25UA141000417536Z6;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару від 17.04.2025 №250417/001607156;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару від 18.04.2025 №250418/001607156;
- Некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 – 3021, 3023) - Комерційна пропозиція виробника від 09.04.2025 року б/н;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.04.2025 року (Специфікація на поставку товар);
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 21.02.2025 року №210225;
- Договір про надання послуг митного брокера від 12.03.2025 року №БР-584;
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №12778922;
- Інші некласифіковані документи (Сертифікат здоров`я та якості) від 09.04.2025 року б/н.
Сторонами застосовано процедуру консультації. 
Відповідачем витребувано від відповідача наступні документи: платіжні доручення про здійснені платежі; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення, що містить підпис уповноваженої особи та печатку митного органу; документи про страхування вантажу; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
25.04.2025 декларантом повідомлено про відсутність додаткових документів.
25 квітня 2025 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000061/1 щодо митної декларації №25UA500110003170U4, в тому числі прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» Одеської митниці Державної митної служби України №UA500110/2025/000141 від 25.04.2025 р. та скориговано митну вартість товару в сторону збільшення.
Не погодившись з цим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про протиправність зазначених рішень.
Відповідно до статей 49, 51, 52, 53, 54, 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є ціна договору щодо товарів, які імпортуються.
Перехід до застосування другорядних методів допускається лише за умови, якщо митним органом доведено неможливість визначення митної вартості за основним методом.
Саме на митний орган покладається обов`язок довести існування обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості.
При цьому такі сумніви повинні бути підтверджені конкретними обставинами, а не припущеннями.
Такої правової позиції неодноразово дотримувався Верховний Суд, зокрема у постановах від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 17.01.2023 у справі №0440/5532/18, від 15.02.2022 у справі №815/6768/17.
Колегія суддів встановила, що митний орган фактично поставив під сумнів митну вартість виключно з двох підстав:
неналежність SWIFT-повідомлень як підтвердження здійснення оплати;
неподання копії митної декларації країни відправлення.
Разом із тим такі підстави не можуть свідчити про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору.
Надані позивачем SWIFT-повідомлення містять усі необхідні реквізити для ідентифікації платежів, суму, дату переказу, одержувача коштів, посилання на контракт та специфікацію.
Митницею не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про недостовірність цих документів, їх підроблення або неможливість встановлення факту здійснення платежу.
Доводи митного органу про те, що рівень заявленої митної вартості є нижчим, ніж рівень митної вартості аналогічних товарів.
Сам по собі факт існування інформації в автоматизованих базах даних про інший рівень митної вартості не є достатнім доказом неправильної вартості конкретної поставки.
Митний орган повинен довести ідентичність або подібність товарів, зіставність умов поставки, комерційних умов, обсягів партій, часу поставки та інших факторів, що впливають на формування ціни.
Натомість спірне рішення містить лише загальне посилання на інформацію АСМО без наведення будь-яких розрахунків, характеристик товарів або порівняльного аналізу.
Отже, вимоги частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо належного мотивування рішення про коригування митної вартості відповідачем дотримані не були.
Колегія суддів також враховує, що у рішенні про коригування митної вартості відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування не лише першого, а й кожного із другорядних методів визначення митної вартості, що є обов`язковою умовою застосування резервного методу відповідно до статті 57 Митного кодексу України.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та оформлення картки відмови.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки тих самих обставин, які вже були предметом дослідження суду першої інстанції, не містять посилань на нові докази або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права і не спростовують правильності висновків суду.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної інстанції встановить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду-без змін.
Керуючись ст.ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 в адміністративній справі №160/16299/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов