Справа № 202/739/26
Провадження № 2/202/2557/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

4 серпня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2026 до Індустріального районного суду міста Дніпра, через підсистему «Електронний суд», надійшли додатки до позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, при цьому текст позовної заяви додано як додаток.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 27.01.2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без руху через подачу позовної заяви не через вбудований текстовий редактор.
28.01.2026 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Полякова О.В., надійшла заява про усунення недоліків разом з позовною заявою, поданою належним чином через вбудований текстовий редактор.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 09.02.2026 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування позову представником ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначено, що 11.04.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №153827800 у формі електронного документа з використанням електронного підпису AS886C6T. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомиdся з Правилами надання грошових коштів у позику, котрі є невід`ємною частиною кредитного договору. Після того добровільно, без примусу чи тиску ОСОБА_1 заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в котрій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перед тим, як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.
Після вчинених дій відповідача, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську карту № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. Проте, в подальшому відповідачем було збільшено суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових коштів становить 8 000,00 грн.
Вказане є доказом того, що ОСОБА_1 прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №117 від 19.01.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 14 407,03 грн., з котрих: 7 996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 410,75 грн. - заборгованість за відсотками.
Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги позивачем долучено акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №117 від 19.01.2021 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. 
5.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 5.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги, в тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року на загальну суму 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12799,93 грн. - заборгованість за відсотками.
11.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов котрого позивачу відступлено право грошової вимоги й до відповідача за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року.
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 на загальну суму 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12799,93 грн. - заборгованість за відсотками.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 на момент прийняття права вимоги за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року, тобто станом на 11.07.2025 року, становить 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12799,93 грн. - заборгованість за відсотками.
Відповідач не виконувала умови договору належним чином, не сплачувала платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню.
З урахуванням наведеного, представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року станом на 11.07.2025 року в розмірі 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12799,93 грн. - заборгованість за відсотками, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася. Від її представника, адвоката Безсмертного С.М., через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, в котрому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс», посилаючись на наступне.
Відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення заборгованості у розмірі 20 796,21 грн. за користування грошовими коштами з таких підстав. 
Вважає, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. 
Відповідно п. 1.1. договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього договору. 
Відповідно п.1.2. договору, кредит надається (договір укладається) строком на 10 (десять) днів від дати отримання кредиту позичальником. 
Відповідно п.1.3. договору, на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,66 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 
Відповідно п.1.4. договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). 
Відповідно п.1.5. договору, базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,66 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього договору. 
Відповідно п.1.6. договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору. Відповідно п.1.7. Договору, розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору). 
Відповідно до додатку № 1 до договору № 153827800 від 11.04.2020, сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 116,60% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4664,00 грн. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 16,60% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 664 грн 00 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 4000 грн. (у грошовому вираженні).
В долученій позивачем заяві на отримання грошових коштів в кредит від 11.04.2020 також вказано строк кредиту: 10 днів. 
Так, первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 22.04.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 21.04.2020, що нараховуються за ставкою 1,66 % від суми кредиту на добу.
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 22.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 21.05.2020, що нараховуються за ставкою 1,33 % від суми кредиту на добу. 
Крім того, первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 20.06.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 20.06.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 20.07.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 20.07.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 19.08.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 19.08.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 18.09.2020 до договору № 153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 18.09.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 18.10.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 18.10.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 17.11.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 17.11.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Крім того, первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 30.04.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1950 грн 00 коп. з 30.04.2020 р. на строк дії Договору №153827800 від 11.04.2020 р. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сукупна вартість Кредиту складає 143,78% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 8554 грн 48коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 43,78% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2605 грн 08 коп.; 2) суму кредиту у розмірі 5949 грн (у грошовому вираженні). 
Так, первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 02.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 700 грн 00 коп. (сімсот грн. нуль коп.) з 02.05.2020 р. на строк дії договору № 153827800 від 11.04.2020 р. (надалі - «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сукупна вартість кредиту складає 142,49% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 9475 грн 26коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом у розмірі 42,49% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2825 грн 86 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 6649 грн (у грошовому вираженні).
Крім того, первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 05.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 500 грн 00 коп. (п`ятсот грн. нуль коп.) з 05.05.2020 р. на строк дії Договору № 153827800 від 11.04.2020 р. (надалі - «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сукупна вартість кредиту складає 141,38% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або 10108 грн 06коп. (десять тисяч сто вісім грн. шість коп.) (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 41,38% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2958 грн 66 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 7149 грн (у грошовому вираженні).
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 09.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 350 грн 00 коп. (триста п`ятдесят грн. нуль коп.) з 09.05.2020 р. на строк дії Договору № 153827800 від 11.04.2020 р. (надалі - «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах Договору. Сукупна вартість кредиту складає 140,38% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 10527 грн 78 коп. (десять тисяч п`ятсот двадцять сім грн. сімдесят вісім коп.) (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 40,38% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3028 грн 38 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 7499 грн (у грошовому вираженні). 
Первісний кредитор та відповідач уклали Додаткову угоду від 12.05.2020 до договору № 153827800 від 11.04.2020, якою сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 500 грн 00 коп. (п`ятсот грн. нуль коп.) з 12.05.2020 р. на строк дії Договору № 153827800 від 11.04.2020 р. (надалі - «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сукупна вартість кредиту складає 138,79% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 11102 грн 48коп. (одинадцять тисяч сто дві грн. сорок вісім коп.) (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 38,79% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3103 грн 08 коп. (у грошовому виразі); 2) суму Кредиту у розмірі 7999 грн (у грошовому вираженні).
Таким чином, після останньої додаткової угоди сукупна вартість кредиту складала 11102 грн 48 коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 38,79% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3103 грн 08 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 7999 грн (у грошовому вираженні).
Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту, після закінчення 30 денного строку дії Додаткової угоду до договору № 153827800 від 11.04.2020. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих за межами 30 дня кредитування, позивач посилався на факт пролонгації договору, що на його думку відбувся. При цьому позивач не звернув уваги, що не повернення кредиту у визначений додатковою угодою строк, в даному випадку після спливу 30 денного строку кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
Пунктом 2.2.1.3 договору № 153827800 від 11.04.2020 визначено, що позичальник має право звернутися до товариства з наміром продовження строку надання кредиту та/або реструктуризації зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5 договору № 153827800 від 11.04.2020, товариство має право у разі бажання з боку позичальника змінити строк надання кредиту, за згодою позичальника змінити Дисконтну процентну ставку за користування кредитом на іншу процентну ставку.
Як було зазначено вище, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом визначеного в додатковій угоді, зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Отже, відповідач не виявляв бажання змінити строк надання кредиту після закінчення строку дії додаткової угоди, тобто після (п. 2.2.1.3 договору). Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.1.3 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений додаткової угоди строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. 
За таких обставин, не повернення позичальником кредитних коштів у визначених умовах додаткової угоди до договору № 153827800 від 11.04.2020 строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1.3 договору, є неправомірною поведінкою, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає, на думку представника відповідача, право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому додатковою угодою. В цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного статтею 625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв. 
Крім того, з наданого розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідачкою було внесено грошові кошти в розмірі 17 079,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Вказані кошти було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за кредитним договором. 
Таким чином, після останньої додаткової угоди сукупна вартість кредиту складала 11102 грн 48коп. (одинадцять тисяч сто дві грн. сорок вісім коп.) (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом у розмірі 38,79% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3103 грн 08 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 7999 грн (у грошовому вираженні).. Однак, враховуючи внесені відповідачкою кошти в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачкою було здійснено переплату за кредитним договором у розмірі 5976,52 грн. (11102,48 грн. (сукупна вартість кредиту) - 17079,00 грн. (розмір коштів, внесених Відповідачкою) = 5976,52 грн.
Щодо підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором представник відповідача зазначає наступне.
З огляду на предмет спору, зміст позовних вимог та заперечень відповідача проти позову, процесуальний обов`язок щодо доказування (статті 12, 81 ЦПК України), позивач мав довести за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів, а суд, відповідно, перевірити, перш за все, факт набуття ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прав кредитора (право вимоги боргів) за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020. 
Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 153827800 від 11.04.2020, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога».
Завертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» вказувало, що є новим кредитором за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 внаслідок укладених договорів факторингу від 28.11.2018, 05.08.2020 та 11.07.2025. 
Так, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов котрого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 153827800 від 11.04.2020, що, як вказує позивач, підтверджується Реєстром прав вимог № 117 від 19.01.2021. Позивачем надано Додаткові угоди №19 від 28.11.2019, N26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 до вказаного договору факторингу від 28.11.2021, згідно котрих текст договору викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору. 
Представник відповідача вважає, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Отже підлягає з`ясуванню обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та чи існували ці права на момент їх переходу. 
Так, позивач стверджує, що кредитний договір №153827800 був укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ОСОБА_1 11.04.2020 року, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року. Продовження сторонами строку дії договору №28/1118-01 від 28.11.2018 внаслідок укладення додаткових угод та укладення у подальшому Реєстру з прав вимог №117 від 19.01.2021 до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 28.11.2018 у ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 11.04.2020, тобто більше ніж через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. 
Згідно п. 2.1 укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 
Згідно п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 визначено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2, фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 визначено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. 
Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому представник відповідача вважає, що у зв`язку з цією обставиною позивачем також не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». 
Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року. 
Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати до ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 11.04.2020 між нею та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога». 
З цих підстав представник відповідача вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем. 
Представник відповідача також зазначає, що в позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано: договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та АБ «Соломко та партнери»; протокол погодження вартості послуг; додаткову угоду №25770913512 від 01.09.2025 до договору про надання правничої допомоги; акт прийому-передачі наданих послуг. 
Разом з тим, в матеріалах наявний лише договір з адвокатським бюро та відсутній ордер чи інший документ, який підтверджує повноваження адвоката, який надав правову допомогу позивачу у суді за позовом, тому підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі немає. 
Надані позивачем докази не вказують на те, яким саме адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус. 
Відповідно до п. 2.4. Договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, адвокатське бюро має право залучати інших адвокатів (адвокатські бюро, об`єднання) для виконання вказаного договору та дання правничої допомоги Клієнту. За таких обставин, у суду відсутні достеменні відомості про те, що витрати, які просить стягнути позивач із відповідача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката. Тому, на думку представника відповідача, в задоволенні вимоги позивача про стягнення цих витрат слід відмовити.
9.03.2026 року від представника позивача, адвоката Сахарової О.І., через систему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив, в котрій остання просила задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» , зазначивши, що постановою Верховного Суду від 07.01.2026 у справі №727/2790/25, в аналогічній справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», було узагальнено судову практику та зроблено висновок щодо правомірності переходу права вимоги на підставі Договору факторингу №28/1118-0128 від 11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс».
У цій же постанові Верховним Судом зазначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). 
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (частина друга статті 1078 ЦК України). 
Обміркувавши викладене, касаційний суд зауважує, що допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги; наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. 
«Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу; 
-майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу; у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. 
Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки); майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом». 
Також Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). 
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 183/4256/21 (провадження № 61-15813сво23)).
Представником позивача також проілюстровано порядок нарахування відсотків, а також повторно зауважила про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.
Крім того, 30.03.2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, зміст котрих дублює надану суду відповідь на відзив.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №153827800 у електронній формі з використанням електронного підпису AS886C6T.
Згідно п.1.1. договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього договору. 
Відповідно до 1.2. договору, кредит надається (договір укладається) строком на 10 днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,66 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3.). У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п. 1.4.). 
Відповідно до п.1.5. кредитного договору, базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,66 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього договору. 
Згідно п.1.6. договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору. 
Пунктом 1.7. договору визначено, що розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до договору).
Згідно п. 4.2. кредитного договору, строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань передбачених договором. 
Пунктом 4.3. договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 22.04.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 21.04.2020, що нараховуються за ставкою 1,66 % від суми кредиту на добу.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 22.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 21.05.2020, що нараховуються за ставкою 1,33 % від суми кредиту на добу. 
Крім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 20.06.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 20.06.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 20.07.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 20.07.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 19.08.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 19.08.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 18.09.2020 до договору № 153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 18.09.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 18.10.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 18.10.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 17.11.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 17.11.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
Крім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 30.04.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1950 грн 00 коп. з 30.04.2020 р. на строк дії Договору №153827800 від 11.04.2020 р. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. 
Також ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 02.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 700 грн 00 коп. (сімсот грн. нуль коп.) з 02.05.2020 р. на строк дії договору № 153827800 від 11.04.2020 р.
Крім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 05.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 500 грн 00 коп. (п`ятсот грн. нуль коп.) з 05.05.2020 р. на строк дії Договору №153827800 від 11.04.2020 р. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 09.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 350 грн 00 коп. (триста п`ятдесят грн. нуль коп.) з 09.05.2020 р. на строк дії Договору № 153827800 від 11.04.2020 р. (надалі - «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування уредитом на умовах договору. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 12.05.2020 до договору № 153827800 від 11.04.2020, котрою сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 500 грн 00 коп. (п`ятсот грн. нуль коп.) з 12.05.2020 р. на строк дії Договору № 153827800 від 11.04.2020 р. (надалі - «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
Згідно платіжного доручення № 0e1e9ccf-e2df-406b-a3b1-401552ab6d34 від 11.04.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 4000,00 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 153827800 від 11.04.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer).
Згідно платіжного доручення № 37569a28-33ba-4a16-81b3-1f3c7b4efc3b від 30.04.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 1950,00 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 153827800 від 11.04.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer).
Згідно платіжного доручення № 05a5cdfb-959c-47a1-ad70-2265094ad3e2 від 2.05.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 700,00 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 153827800 від 11.04.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer).
Згідно платіжного доручення № 675b03ee-523e-44ba-a03a-fca74ef3d5d6 від 05.05.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 500,00 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 153827800 від 11.04.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer).
Згідно платіжного доручення № 0d608ed4-e290-4134-a553-22c06292e864 від 9.05.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 350,00 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 153827800 від 11.04.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer).
Згідно платіжного доручення № 33e1f988-03e4-453e-87be-b5473a6dd8ba від 12.05.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 500,00 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 153827800 від 11.04.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer).
Таким чином, загальна сума перерахованих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів становить 8 000,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини 3статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно частини 1-4статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини 7статті 11 Закону України "Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 11.04.2020 року №153827800 у електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до пункту 1.1 договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 4 000 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Договір кредиту №153827800 від 11.04.2020 року містить зазначення електронного підпису ОСОБА_1 з одноразовим ідентифікатором AS886C6T.
Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.
Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.
Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію" та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".
Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).
За змістом заявки на отримання грошових коштів в кредит від 11.04.2020 року, зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 : паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Індустріальним РВ в м. Дніпропетровськ 14.10.2014; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 
У матеріалах справи відсутні докази того, що надання персональних даних здійснено не ОСОБА_1 а іншою особою, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору, ОСОБА_1 не належить.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 провадження № 61-9071св20 зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Також Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 провадження № 61-6066 св 23 погодився з тим, що без введення особою логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання відповідачами персональних даних від позивача з метою укладення договору, є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, як і незаконності заволодінням його персональними даними.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).
У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 частини першої статті 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За змістом частини першої статті 6 Закону, договір факторингу, якщо інше не передбачено законом, повинен містити:1)назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання-для фізичної особи, найменування та місцезнаходження -для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У частині першій статті 514 ЦК України закріплене правило, за яким обсяг прав, що передаються, визначається на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Таких висновків дійшов також Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа №910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.
Така конструкція ґрунтується на юридичній фікції щодо майбутньої заборгованості, де майбутнє право вважається таким, що переходить до нового кредитора з моменту укладення договору про цесію. Таким чином, для цілей відступлення права вимоги за майбутньою вимогою враховуються характеристики вже наявної вимоги.
Визначеність переданого права вимоги стосовно його змісту, обсягу та особи боржника має бути встановлена не в момент укладання правочину про цесію, а в момент виникнення права вимоги.
Цивільний кодекс України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо.
Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.
Водночас наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01.
На підставі пункту 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
За змістом пункту 2.2 договору, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не змінює попередній.
Згідно приписів пункту 3.1 договору фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується Фактором одним платежем протягом (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди.
У відповідності до пункту 4.1. договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
За умовами пункту 8.4 договору, даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін.
Після того ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 28.11.2019 року №19, якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.
Також Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 31.12.2020 року №26, котрою викладено договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01 у новій редакції, строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 31.12.2021 року №27, продовжено строк дії договору до 31.12.2022 року.
Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 31 грудня 2022 року №31, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2023 року.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 31 грудня 2023 року №32, продовжено строк дії договору до 31.12.2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 19.01 2021 року №117 до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на суму 14 407,03 грн., з котрих: 7 996,28 грн. - заборгованість по основному кредиту; 6 410,75 грн. - заборгованість по відсоткам.
Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» право вимоги за договором кредиту №153827800 від 11.04.2020 року, що виникла в майбутньому, в межах строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01.
З урахуванням наведеного, заперечення представника відповідача щодо передачі прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до «Таліон Плюс» не можуть бути прийняті судом до уваги.
Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу від 05.08.2020 року №05/0820-01.
Згідно із витягом з реєстру прав вимоги від 31.08.2023 року № 11 до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» факторингу від 05 серпня 2020 року №05/0820-01 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість по основному боргу; 12799,93 грн. - заборгованість по відсоткам.
11.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №11/07/25-E.
За змістом витягу з реєстру боржників за договором факторингу №11/07/25-E від 11.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість по основному боргу; 12799,93 грн. - заборгованість по відсоткам.
На підставі розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредиту від 11.04.2020 року №153827800 заборгованість за кредитом складає 14 407,03 грн., з котрих: 7 996,28 грн. - заборгованість по основному кредиту; 6 410,75 грн. - заборгованість по відсоткам.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року, станом на 07.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 за цим договором становить 20796,21 грн., з котрих: 7996,28 грн. - заборгованість по відсоткам.
На підставі пункту 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період).
Сторони погодили, що встановлений в пункті 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця встановлено функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до 1.2. договору, кредит надається (договір укладається) строком на 10 днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,66 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3.). У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п. 1.4.). 
Відповідно до п.1.5. кредитного договору, базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,66 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього договору. 
Згідно п.1.6. договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору. 
Пунктом 1.7. договору визначено, що розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до договору).
Згідно п. 4.2. кредитного договору, строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань передбачених договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 22.04.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 21.04.2020, що нараховуються за ставкою 1,66 % від суми кредиту на добу.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 22.05.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 21.05.2020, що нараховуються за ставкою 1,33 % від суми кредиту на добу. 
Крім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 20.06.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 20.06.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 20.07.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 20.07.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 19.08.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 19.08.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 18.09.2020 до договору № 153827800 від 11.04.2020, якою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 18.09.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 18.10.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 18.10.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 17.11.2020 до договору №153827800 від 11.04.2020, котрою продовжено строк дії договору на 30 днів, відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредит з 17.11.2020, що нараховуються за ставкою 0,83 % від суми кредиту на добу.
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази продовження строку договору після періоду 17.12.2020 року.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», звертаючись до суду з позовом, не посилалося на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.
З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» процентів за користування кредитом з 18.12.2020 року по 07.03.2021 року, тобто поза межами строку кредитування.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №153827800 від 11.04.2020 року за період з 11.04.2020 року по 17.12.2020 року нараховано проценти в розмірі 9 921,01 грн.
Отже, доведеним є зобов`язання ОСОБА_1 з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» кредиту в сумі 7 996,28 грн. та процентів за користування кредитом за період з 11.04.2020 року по 17.12.2020 року в розмірі 9 921,01 грн.
На підставі пункту 2.2.2.1 розділу 2 договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору.
На підставі частини 1, 3 статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Виконання боржником грошової вимоги факторові, відповідно до цієї статті, звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
У матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».
Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 сплати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» тіла кредиту в сумі 7 996,28 грн. та процентів за користування кредитом за період з 11.04.2020 року по 17.12.2020 року в розмірі 9 921,01 грн.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» також вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 було сплачено на рахунок первісного кредитора на погашення заборгованості за тілом кредиту 22.04.2020 року - 0,60 грн., 22.05.2020 року - 0,13 грн., 20.06.2020 року - 0,69 грн., 22.07.2020 року - 0,52 грн., 19.08.2020 року - 0,36 грн., 19.09.2020 року - 0,22 грн., 20.10.2020 року - 0,22 грн., 18.11.2020 року - 0,98 грн., що разом становить 3,72 грн., а також на погашення заборгованості за процентами: 22.04.2020 року - 730,40 грн.; 22.05.2020 року - 3 235,87 грн.; 20.06.2020 року - 3 085,31 грн.; 22.07.2020 року - 2 124,48 грн.; 19.08.2020 року - 1858,64 грн.; 19.09.2020 року - 2 057,78 грн.; 20.10.2020 року - 2 057,78 грн.; 17.11.2020 року - 1000 грн.; 18.11.2020 року - 925,02 грн., що разом становить 17 075,28 грн. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в розмірі 17 079,03 грн.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя ст. 89 ЦПК України).
За встановлених обставин, доводи представника відповідача щодо надміру сплаченого відповідачкою розміру заборгованості не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовані наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, судом не приймається в якості доказу розрахунок заборгованості, сформований ТОВ «Таліон Плюс», оскільки проценти за цим розрахунком нараховані ТОВ «Таліон Плюс» поза межами строку кредитування, тобто після 17.12.2020 року.
З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 17 917,29 грн., з котрих: 7 996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 921,01 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 11.04.2020 року по 17.12.2020 року, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» частково.
Що стосується відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року; додаткова угода №25770913512 від 01.09.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 року на суму 7 000,00 грн.
Враховуючи заперечення представника відповідача, який просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, виходячи з критерію розумності розміру судових витрат на правову допомогу, котрі застосовує Європейський Суд з прав людини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. 00 коп.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 293,92 грн. (86,16%).
Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , інд. АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, інд. 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд.8, оф.310а) заборгованість за кредитним договором №153827800 від 11.04.2020 року в розмірі 17 917,29 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять грн. двадцять дев`ять коп.), з котрих: 7 996,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 921,01 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 11.04.2020 року по 17.12.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в розмірі 2 293,92 (дві тисячі двісті дев`яносто три грн. дев`яносто дві коп.) грн. 40 коп. та витрати направову допомогу у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення додаткового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.