ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19468/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 року (головуючий суддя Рищенко А.Ю.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , 03.07.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.03.2023 року по день фактичної виплати додаткової винагороди у повному обсязі - 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.03.2023 року по день фактичної виплати додаткової винагороди - 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_1 . Позивач під час проходження військової служби 10.03.2023 отримав поранення під час захисту Батьківщини., що підтверджується довідкою про обставини травми №1643/1068.1 від 02.04.2025. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 12.04.2023 по 18.05.2023 та з 31.05.2023 по 07.07.2023. однак позивачу у цей період не в повному обсязі здійснено виплату додаткової грошової допомоги, що передбачена постановою КМУ № 168. Лише 20.06.2025 на рахунок позивача було здійснено нарахування та виплата додаткової грошової винагороди, однак не було нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення (додаткової винагороди).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позов – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.03.2023 року по день фактичної виплати додаткової винагороди у повному обсязі - 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.03.2023 року по день фактичної виплати додаткової винагороди - 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати..
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовано норми матеріального права з порушенням норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. На адресу військової частини НОМЕР_1 від представника позивача надійшла заява від 03.05.2025року про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ 168 від 28.02.2022року. До поданої заяви представником позивача було додано копію довідки про обставини травми № 1643/1068.1 від 02.04.2025року, копію первинної медичної картки за Ф100, копії виписки з медичної картки № 3188 та 4574. Військовою частиною НОМЕР_1 на підставі поданих представником позивача документів, зокрема довідки про обставини травми № 1643/1068.1 від 02.04.2025року, яка є підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини було включено ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди. 20.06.2025року нараховано, та виплачено додаткову винагороду в сумі 243 496,25 грн. пропорційно часу стаціонарного лікування. Військовою частиною НОМЕР_1 на підставі поданих представником позивача документів, зокрема довідки про обставини травми № 1643/1068.1 від 02.04.2025року, яка є підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини було включено ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди. 20.06.2025 року нараховано, та виплачено додаткову винагороду в сумі 243 496,25грн. пропорційно часу стаціонарного лікування. Тобто, отримавши військовою частиною НОМЕР_1 довідки про обставини травми № 1643/1068.1 від 02.04.2025року, яка є підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та медичних документів які підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні позивача включено до наказу про виплату додаткової винагороди, та в межах строку, передбаченого Порядком № 260 проведено її фактичну виплату, а тому порушення строків виплати додаткової винагороди відсутні. За наведених обставин військова частина НОМЕР_1 вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними та небгрунтованими, і такими що не підлягають задоволенню.
Згідно статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч.2 ст. 309 КАС України суд апеляційної інстанції ухвалою від 29.05.2026 продовжив строк розгляду даної справи на 15 днів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
У зв`язку з отриманням позивачем 10.03.2023 бойового поранення, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.03.2023 по 07.07.2023, однак у вказані періоди ОСОБА_1 не проводилась виплата додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
20.06.2025 на виконання заяви представника позивача на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 відповідачем була нарахована додаткова грошова винагорода відповідно до постанови КМУ №168.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою додаткової грошової винагороди.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення згідно з положеннями частини 2 зазначеної статті входять: 
посадовий оклад, оклад за військовим званням; 
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); 
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (Порядок №159).
Відповідно до ст. 1 Закону №2050, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону №2050 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами в розумінні ст. 2 Закону №2050 слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.
Відповідно до ст. 3 Закону №2050, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі ст. 4 Закону №2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Вказане кореспондується також з нормами Порядку №159.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050 та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, індексації).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, а право на отримання такої особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.
Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 у період з 21.12.2022 по 13.03.2024 року.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 10.03.2023 по 07.07.2023 в зв`язку з отриманням 10.03.2023 бойового поранення. 
У вказаний період ОСОБА_1 виплата додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не проводилась. 
20.06.2025 року на розрахунковий рахунок позивача ОСОБА_1 на виконання заяви позивача Військовою частиною НОМЕР_1 була нарахована додаткова грошова винагорода в сумі 243496,15 грн, що підтверджується випискою з банка.
Водночас, відповідачем за цей період не була нарахована компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахуванняя та невиплати 20.06.2025 року при нарахуванні додаткової грошової винагороди компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам і висновкам суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. 
За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. 
Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 та Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.04.2024 у справі 560/13904/23.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що грошове забезпечення (додаткова винагорода згідно постанови КМУ №168) за період з 10.03.2023 по 07.07.2023 року позивачу остаточно виплачено 20.06.2025 року на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 243496,25 грн., що підтверджується випискою з банка.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що при перерахунку коштів на виконання зазначеного рішення суду, відповідачем не було нарахована компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення.
Доказів нарахування та виплати компенсації за затримку виплати грошового забезпечення відповідач не надав.
Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховний Судом у Постанові №240/6583/20 від 29.04.2021 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2024 р. в справі № 420/18688/24.
Матеріалами справи підтверджується, що передбачена законодавством сума додаткової грошової винагороди згідно постанови КМУ №168 ОСОБА_1 у встановлені строки виплачена не була.
З огляду на вказане колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання передбаченої Законом №2050 компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової грошової винагороди.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко