Справа №461/4918/26
Провадження №3/461/1913/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. ст173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И Л А:
20.06.2026, близько 23:55 год. у м. Львові, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Курбаса, виражався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, на законну вимогу поліцейського пред`явити документи — не пред`явив, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.
Окрім цього, 20.06.2026, близько 23:55 год. у м. Львові, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Курбаса, виражався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, відповідальність за що передбачена у ст.173 КУпАП.
До суду надійшло дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ст. 173 КУпАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).
Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.
Адміністративні матеріали складені стосовно однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку з чим підлягають об`єднанню в одне провадження зі присвоєнням єдиного унікального номера справи 461/4918/26 (провадження 3/461/1913/26), оскільки їх спільний розгляд сприятиме всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. 
З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, не вживала заходів для явки до суду, не з`явилася після отримання судової повістки, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Окрім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приходжу до такого висновку.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За вимогами ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
У ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, а саме: перевірка документів особи. 

Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає відповідальність за нецензурну лайку у громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, стверджується зібраними по справі доказами:
- даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВБА № 214792 та № 214793 від 21.06.2026, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та якими зафіксовані час, місце та обставини вчинення правопорушень;
- рапортами працівника поліції, долученими до протоколів, зі змісту яких встановлено, що такі відображають перебіг подій, наведених у протоколах;
- відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, якими підтверджуються обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 05.01.2026, у яких він визнав вину в інкримінованих йому правопорушеннях, та підтвердив обставини, викладені у протоколах;
- копією паспорта ОСОБА_1 ;
- даними протоколу про адміністративне затримання № 159099 від 20.06.2026.
З досліджених доказів суд встановив, що вимога працівників поліції була законною та ґрунтується на положеннях Закону України «Про Національну поліцію», а тому ОСОБА_1 був зобов`язаний її виконати, однак він знехтував цим, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.
Суд зауважує, що з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 усвідомлював факт спілкування саме з працівником поліції, який вимагав у нього надати документи, і цілеспрямовано, свідомо, умисно документи не надав, у подальшому почав втікати від працівників поліції, однак був ними затриманий.
Також з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 нецензурно виражався у бік працівників поліції, поводив себе агресивно, зокрема шарпався, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.
Аналізуючи докази по цій справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. ст. 173, 185 КУпАП доведена повністю.
Доказів, які б спростували обставини, зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, суду не надано.
Відповідно до даних, які містяться у матеріалах справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, та на дату вчинення адміністративних правопорушень (20.06.2026) такому виповнилося 16 років.
Водночас, у статті 13 КУпАП визначено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, те, що на час вчинення правопорушень ОСОБА_1 досягнув шістнадцятирічного віку, тяжкість та обставини скоєних адміністративних правопорушень, вважаю, що застосування до нього заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, не забезпечить його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також не зможе запобігти вчиненню нових правопорушень, а тому на останнього слід накласти адміністративне стягнення на загальних підставах.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Отже, вирішуючи питання призначення виду стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 173, 185 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи правопорушника, майновий стан, обставини, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, яких у процесі розгляду справи суд не встановив, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.
З урахуванням наведеного, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення:
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 грн (сто дев`ятнадцять гривень);
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять гривень).
Відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи наведену норму, на ОСОБА_1 слід накласти остаточне адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять гривень). 
Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.
Керуючись ст. ст.185, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А:
1. Об`єднати в одне провадження справи № 461/4918/26 (провадження № 3/461/1913/26) та № 461/4918/26 (провадження № 3/461/1914/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
2. Присвоїти об`єднаній справі номер № 461/4918/26 (провадження № 3/461/1913/26).
3. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять гривень) у користь держави.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя Ольга ПАВЛЮК