П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/35726/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В. Місце ухвалення рішення: м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 травня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 згідно із заявою від 20.09.2023 № 9607;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області у прийнятті рішення № 204850015659 від 14.05.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно із заявою № 9607 від 20.09.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області скасувати в повному обсязі рішення № 204850015659 від 14.05.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно із заявою № 9607 від 27.09.2023, яке прийнято на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року по справі № 420/22421/24 (номер судового провадження П/420/22598/24);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” згідно поданої заяви від 20.09.2023 № 9607.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно відмовило йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за його заявою від 20.09.2023. Позивач наголошує, що відповідач у рішенні від 14.05.2025 року, прийнятому на виконання попереднього судового рішення, знову безпідставно занизив його пільговий стаж, визначивши його в розмірі лише 6 років 10 місяців 14 днів замість належних 14 років 9 місяців. Записи в його трудовій книжці та офіційні довідки підтверджують тривалу роботу в особливо шкідливих умовах праці на посаді терміста на ПАТ “Харківський підшипниковий завод” та ДП “Завод імені В.О. Малишева”. Крім того, наявність спеціального стажу за Списком № 1 тривалістю понад 12 років підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5, де відображено відповідний код підстави обліку стажу. При цьому за ним було збережено робоче місце на час проходження військової служби за контрактом у складі Збройних Сил України. Також зазначає, що періоди його безпосередньої участі в бойових діях в зоні проведення АТО/ООС підлягають зарахуванню до пільгового стажу у потрійному розмірі - один місяць за три, що узгоджується із нормами Закону № 2011-XII. Обчисливши загальний страховий стаж, відповідач сам визнав його у розмірі 27 років 9 місяців 1 день, що перевищує необхідний мінімум у 25 років. Оскільки всі передбачені законом умови щодо віку, загального та спеціального стажу для чоловіків за Списком № 1 ним повністю виконано, Позивач вважає повторну відмову органу ПФУ системним порушенням його конституційного права на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 204850015659 від 14.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2023 року № 9607 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В своїй скарзі апелянт вказує, що за результатами повторного розгляду документів доданих до заяви, на виконання рішення суду до пільгового періоду зараховані всі періоди згідно наданих довідок, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Пільговий стаж не змінився та становить 6 років 10 місяців 14 днів, страховий стаж змінився та з урахуванням кратності становить 27 років 9 місяців 1 день.
Щодо виключно календарного характеру зарахування військової служби до спеціального стажу апелянт зазначає, що правове регулювання цього питання чітко визначено абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII. Ця норма передбачає, що час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову (або в даному випадку — підписання контракту) особа працювала за професією або займала посаду, яка дає право на таку пенсію. Смисловий та правовий аналіз зазначеної норми вказує на те, що держава гарантує застрахованій особі збереження її пільгового цензу в календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць роботи). Метою цієї норми є недопущення звуження прав громадян через те, що вони пішли захищати Батьківщину, тобто щоб період служби просто не переривав наявний спеціальний стаж. Цей закон дає право прирівняти день служби до дня шкідливої роботи, але він жодним чином не дозволяє штучно примножувати чи збільшувати цей стаж у кратному розмірі.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 від 13.05.2019).
З 20.07.2017 року він брав безпосередню участь в антитерористичній операції (АТО) та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, а з початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022 року продовжує проходити військову службу у складі Збройних Сил України.
20.09.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 із додатками: трудова книжка НОМЕР_2 , посвідчення УБД, пільгові довідки підприємств, довідка про участь в АТО/ООС, а також накази ДП “Завод імені В.О. Малишева” про відсторонення від роботи у зв`язку із призовом на військову службу за контрактом зі збереженням робочого місця.
За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке рішенням № 046350013712 від 27.09.2023 відмовило позивачу в призначенні пенсії.
Відмова була мотивована тим, що його страховий стаж становив 24 роки 0 місяців 6 днів, а пільговий стаж - 06 років 0 місяців 0 днів, що, на думку органу ПФУ, було недостатнім для призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV (необхідно не менше 25 років страхового та не менше 10 років пільгового стажу).
Позивач оскаржив вказану відмову до Одеського окружного адміністративного суду (справа № 420/22421/24), в результаті чого рішенням суду від 13.03.2025 року рішення органу ПФУ № 046350013712 було визнано протиправним та скасовано; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву з урахуванням наданої правової оцінки.
У вищезазначеній справі суд встановив, що записи в трудовій книжці є належними, а періоди безпосередньої участі позивача у бойових діях (з 17.05.2018 по 01.09.2018, з 16.09.2018 по 01.12.2018, з 02.07.2019 по 01.12.2019, з 16.12.2019 по 25.03.2020) підлягають обчисленню на пільгових умовах - один місяць за три.
На виконання судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянуло заяву, в результаті чого прийняло нове рішення № 204850015659 від 14.05.2025 року, яким відмовило в призначенні пільгової пенсії за Списком № 1. 
У рішенні пенсійне управління врахувало висновки суду щодо кратності (1 місяць за 3) для періодів участі в бойових діях, у зв`язку з чим загальний страховий стаж Позивача зріс і був визначений у розмірі 27 років 9 місяців 1 день, проте спеціальний пільговий стаж за Списком № 1 відповідач визначив у розмірі лише 6 років 10 місяців 14 днів, вказавши про відсутність необхідних 10 років.
Позивач вказує, що з урахуванням прямого стажу терміста в системі ОК-5 (12 років 4 місяці 19 днів) та приєднання до цього спеціального стажу періодів участі в бойових діях у потрійному розмірі (14 місяців 7 днів військової служби в АТО/ООС, що дають додатково 28 місяців 12 днів пільгового збільшення), його реальний спеціальний стаж за Списком № 1 становить від 14 років 9 місяців до 15 років 11 місяців 9 днів (залежно від методики сумування суміжних періодів), що повністю покриває законодавчу норму в 10 років.
Зважаючи на протиправне та систематичне порушення права на пенсійне забезпечення позивач звернувся до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення по справі виходи в з того, що складання стажу роботи термістом (12 років 4 місяці 19 днів) та пільгового нарахованого (під час служби) стажу беззаперечно свідчить про наявність у ОСОБА_1 спеціального стажу тривалістю понад необхідні за законом 10 років. 
Водночас прийшов до висновку, що належним та достатнім способом захисту в даній справі є визнання протиправним і скасування рішення № 204850015659 від 14.05.2025 року та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2023 року № 9607 з обов`язковим урахуванням висновків суду щодо тривалості спеціального пільгового стажу за Списком № 1.
Також, щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а також вимог про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії як окремих самостійних вимог, зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту шляхом пред`явлення дублюючих вимог.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).
Згідно статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 статті 2 Закону№ 2232-XII передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Наказом Міністерства оборони України затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей від 14.08.2014 року № 530.
Згідно п. 2.3 розд. ІІ Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.05.2019.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 , позивач 01.03.2016 р. прийнятий в цех 720 на посаду терміста в ДП «Завод імені В.О. Малишева».
Суд зазначає, що за позивачем під час проходження військової служби в особливий період згідно з наказами ДП «Завод імені В.О. Малишева» було збережено робоче місце за цивільною посадою терміста, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно довідки №0501/14/2016 від 10.06.2020 р. про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення позивач дійсно брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у період з 07.05.2018 по 01.09.2018;16.09.2018 по 24.12.2018; 02.07.2019 по 01.12.2019; 16.12.2019 по 25.03.2020.
Кабінет Міністрів України 17.07.1992 прийняв Постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», пунктом 3 якого встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.
Пункт 3 Порядку №393 до 19.02.2022 був викладений у такій редакції: до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.
Кабінет Міністрів України постановою №119 від 16.02.2022, яка набрала чинності 19.02.2022, вніс зміни, внаслідок чого пільгове обчислення календарної вислуги можливе тільки для визначення розміру пенсії, а не її призначення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 року у справі №640/13694/22 Визнати протиправними та нечинними:
-пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393";
-підпункт 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393»;
-пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393»;
-пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393».
Враховуючи приписи п. 3 Порядку № 393 та статті 8 Закону № 2011-ХІІ, зважаючи на наявність підстав для зарахування позивачу періоду з 07.05.2018 по 01.09.2018; 16.09.2018 по 24.12.2018; 02.07.2019 по 01.12.2019; 16.12.2019 по 25.03.2020 року до його пільгового стажу на посаді терміста, що дає право на призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону №1058, колегія суддів зазначає, що вищезгадані періоди військової служби позивача, які зазначено у довідках військової частини, підлягають зарахуванню до його пільгового стажу на посаді терміста, що дає право на призначення пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону №1058, із розрахунку один місяць служби за три місяці часу проходження служби.
Згідно із положенням статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпункт 2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (підпункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (підпункт 2.4. Інструкції).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи за всі періоди його трудової діяльності, які не мають дефектів їх вчинення.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 , позивач працював на посадах терміста, що передбачена списком №1, у періоди:
з 16.01.1996 по 23.10.1997;
з 29.10.1997 по 12.05.2000;
з 16.05.2000 по 07.08.2000;
з 09.08.2000 по 09.02.2004;
з 09.04.2012 по 16.09.2013;
з 03.02.2014 по 07.12.2015;
та з 01.03.2016.
Будь-яких доказів, щодо оскарження записів трудової книжки позивача, або визнання їх недійсними відповідачем не надано.
Щодо доводів апелянта про ігнорування судом першої інстанції вимог щодо обов`язковості атестації робочих місць, то суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в оскаржуваному рішенні №204850015659 від 14.05.2025 року взагалі не зазначило чітких та конкретних причин неврахування у повному обсязі пільгового стажу згідно записів, наявних в трудовій книжці позивача, де безпосередньо відображені відомості його роботи.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Таким чином, твердження апелянта про те, що пільговий стаж Позивача становить саме 6 років 10 місяців 14 днів не відповідає дійсності і спростовується вищенаведеними висновками суду.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 204850015659 від 14.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2023 року № 9607 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 14 липня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова