15.07.26
22-ц/812/1649/26
Провадження № 22-ц/812/1649/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

14 липня 2026 року       м. Миколаїв
справа № 472/664/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем - Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на ухвалу Інгульського районного суду Миколаївської області, постановлену 10 червня 2026 року суддею Кокорєвим В.В., у приміщенні цього ж суду, (повний текст складено того ж дня), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_3 , 
треті особи - Міністерство Оборони України, Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 
про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження,
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Зазначала, що з 10.10.2009 року по 04.02.2019 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 як чоловік і жінка. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 , батьком якої, на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, записано « ОСОБА_6 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув.
Посилаючись на те, що її донька ОСОБА_5 є спадкоємицею майна загиблого першої черги та такою, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька, ОСОБА_2 просила встановити факт батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 .
Для підтвердження того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є біологічним батьком ОСОБА_5 позивачка просила призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експерта поставити такі питання: - Чи перебуває ОСОБА_3 в прямій біологічній спорідненості з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ? - Чи може за таких обставин син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2026 року клопотання представника позивача задоволено, у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На вирішення експерта поставлено такі питання:
- Чи перебуває ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в прямій біологічній спорідненості з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ? Якщо так, то чи є ОСОБА_3 бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
- Чи може за таких обставин син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?
Експерта попередити про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків згідно ст. ст. 384, 385 КК України.
Про дату, час і місце проведення експертизи повідомити учасників справи.
Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .
Експертам (експерту) надано дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження на підставі статті 108 ЦПК України.
Експертів зобов`язано узгодити дату та час для забору біологічного матеріалу дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з її матір`ю - позивачем ОСОБА_2 для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за телефоном: НОМЕР_1 .
Експертів зобов`язано запросити ОСОБА_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку-телефон: НОМЕР_2 ), для забору її генетичного матеріалу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення її родинного (кровного) зв`язку з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_3 зобов`язано з`явитись до експертної установи у визначений час для проведення експертизи. 
Сторонам роз`яснено наслідки ухилення від участі у проведенні експертизи, а саме - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст. 109 ЦПК України).
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що об`єктом дослідження у даному спорі є наявність біологічних зразків потенційного батька, однак призначаючи експертизу, суд першої інстанції не вжив заходів щодо перевірки наявності біологічних зразків померлого, та не зазначив де вони зберігаються у разі їх наявності.
Щодо питання її спорідненості з дитиною як баби, то державні установи не проводять такого виду експертиз, оскільки керуються методикою за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження», за якою можливе лише проведення аналізу у форматі «мати-дитина» та «батько-дитина».
28.10.2025 року судом вже призначалася генетична експертиза, але не була проведена у зв`язку з тим, що Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз такі експертизи не проводить.
Отже, заявляючи клопотання про призначення експертизи, позивачка надала суду тільки позовну заяву, позбавивши суд можливості встановити всі обставини справи з метою визначення дійсної необхідності призначення експертизи.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Вендель О.М. зазначав, що твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз міністерства юстиції України не проводить такого виду експертиз є помилковим.
2.Мотивувальна частина
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що  ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , за словами позивачки ОСОБА_2 є її донькою, яка народилась від фактичних подружніх стосунків між нею та ОСОБА_4 у період з 10.10.2009 року по 04.02.2019 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув.
Для встановлення цього факту батьківства ОСОБА_2 просить призначити експертизу щодо спорідненості між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як онукою і бабою. Також просить поставити на вирішення експерта питання чи може за таких обставин ОСОБА_4 бути біологічним батьком ОСОБА_5 ..
Також суд встановив, що Дніпропетровський науково - дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України проводить дослідження щодо споріднення між дитиною (онукою) та дідом чи бабою дитини.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Отже, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "KALACHEVA v. RUSSIA" від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).
Частинами першою, третьою статті 7 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Частина друга вказаної статті визначає вичерпний перелік державних спеціалізованих установ, що знаходяться у підпорядкуванні відповідних центральних органів виконавчої влади. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що при вирішенні питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною в розумінні статті 7 Закону України "Про судову експертизу", слід виходити не з організаційно-правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а з сфери управління її діяльністю та організації державного контролю.
Так, згідно з частиною другої статті 71 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Серед інших функцій воно здійснює організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами; державний контроль діяльності психіатричних установ незалежно від форми власності та фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги; затверджує порядки проведення судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи; присвоєння кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичним і судово-психіатричним експертам та позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних і судово-психіатричних експертів (підпункт 10 пункту 4 Положення).
З наведеного Положення вбачається, що саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - Міністерства охорони здоров`я України здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово-медичні та судово-психіатричні експертизи.
Такий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 30 березня 2020 року у справі № 462/3998/19, від 31 серпня 2022 року у справі № 322/506/19, від 05 жовтня 2022 року у справі № 757/23700/15, від 13 жовтня 2022 року у справі № 757/28174/18-ц, від 19 листопада 2025 року у справі № 359/626/24.
Разом із тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2025 року у справі № 359/626/24, при призначенні молекулярно-генетичної експертизи суду слід перевіряти чи належить установа, якій призначається проведення такої експертизи, до суб`єктів судово-експертної діяльності, чи є особа, яка проводить експертизу атестованим експертом.
Між тим, колегія суддів звертає увагу, що Додаток № 6 до Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві України та атестацію судових експертів (пункт 3 розділу IV) встановлює перелік видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям, які не є працівниками державних спеціалізованих установ. Тоді як Додаток № 5 до вказаного Положення встановлює перелік видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, та за № з/п 9 - Біологічна експертиза - передбачений вид експертної діяльності, за яким присвоюється кваліфікація судового експерта, - молекулярно-генетичні дослідження (індекс експертної діяльності 9.5).
Частиною третьою статті 10 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що до проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
У справі, що переглядається, зазначено представником позивачки, перевірено судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, та встановлено, що Дніпропетровський науково - дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України має можливість провести експертне дослідження щодо спорідненості між дитиною (онукою) та дідом чи бабою дитини.
З огляду на викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доручення проведення експертизи, про яку просила позивачка, експертній установі Дніпропетровський науково - дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовано наявності біологічних зразків загиблого ОСОБА_4 на висновки суду не впливають, оскільки експертне дослідження, яке призначене судом, буде проводитись між онукою та бабою, та біологічних зразків загиблого не потребує.
Крім того колегія суддів враховує, що з інформації, наданої військовою частиною НОМЕР_3 , Департаменту охорони здоров`я Міністерства оборони України, Державної спеціалізованої установи «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи», Слідчого управління Національної поліції в Миколаївській області Головного управління Національної поліції України, вбачається, що біологічні зразки військовослужбовця ОСОБА_4 відсутні.
Таким чином, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було дотримано вимоги цивільного процесуального закону щодо порядку призначення експертизи.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та прийнятого судом рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали суду не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін.
Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Разом з цим, предметом апеляційного перегляду в межах даного судового провадження була процесуальна ухвала суду - про призначення експертизи.
Рішення по суті спору апеляційним судом не приймалося, розгляд справи наразі не закінчено.
Оскільки, відповідно до вимог чинного цивільного процесуального закону, розподіл судових витрат може бути здійснений лише за результатами розгляду позовної заяви, апеляційний суд у даному провадженні розподілу судових витрат сторін не здійснює.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук
Судді:      В.В.Коломієць
Т.В.Серебрякова 
---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 15 липня 2026 року