Справа № 587/972/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа Сумська районна державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту.
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав на майно, звернулася до приватного нотаріуса Висєканцевої Т.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадковим майном, яке залишилося після спадкодавця, є квартира, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На інше майно, позивач оформила спадкові права, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Така відмова мотивована тим, що на спадкове майно накладено арешт, а тому відповідно до п.п. 4.20 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту. Просив зняти арешт, який накладений на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до постанови про арешт серії АА № 580045 від 21.05.2007р., винесеної державним виконавцем Зарічного відділу ДВС, реєстраційний номер обтяження 5657230 від 13.09.2007р., стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.
Позивача в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав повністю.
Представники відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи у суді.
Представники третьої особи у судове засідання не з`явився, направила письмову заяву про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
У суді встановлено, що постановою нотаріуса Кащенко Л.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Така відмова мотивована тим, що на спадкове майно за адресою АДРЕСА_1 накладено арешт, а тому відповідно до п.п. 4.20 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту.
Листом Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми за №25 від 19.12.2024р. ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з майна. Відмова мотивована тим, що відповідно до відомостей, які містяться в заяві про зняття арешту, неможливо встановити присвоєний в автоматизованій системі виконавчого провадження номер ВП та номер виконавчого документа на підставі якого було відкрите дане ВП та вчинялися інші заходи виконавчого провадження, в т.ч. накладення арешту на майно. 
Відповідно до відповіді державного реєстратора у вигляді інформаційної довідки щодо відомостей, які містяться в ДРРП на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна випливає, що на майно, яке належить в т.ч. ОСОБА_1 , державним виконавцем Зарічного ВДВС накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №580045 від 21.05.2007р., тип обтяження: арешт, реєстраційний номер обтяження: 5657230, також відсутні відомості щодо реквізитів документу на підставі якого накладався арешт( а.с.13). 
Згідно довідки № 140-1-03 від 14.03.2024 року ДП «БТІ Регілнальна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради станом на 29.12.2012р. право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( позивач ОСОБА_1 ).
Отже, на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд , оформити свої спадкові права та зняти арешт на нерухоме майна в установленому законом порядку.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Частиною 1 ст.316 ЦК України, передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїй майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність арешту на вказане майно фактично позбавляє можливості позивача та інших співвласників розпоряджатися даним майном, а також успадкувати відповідну частку у праві спільної власності на дане майно (квартиру). Наявність арешту на майно і є тією перешкодою у здійсненні всіх правомочностей власника щодо майна у розумінні ч.1 ст.391 ЦК України.
Згідно з п. 34 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справа про захист права власності та інших речових прав», право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК).
Пунктом 36 вищезазначеної постанови роз`яснено, що за змістом ст. 391 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не може бути перешкодою у задоволенні позовних вимог.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі 2/1522/11652/11 провадження 14-137цс24 чітко вказала, що (п.79 постанови): «Отже, отримавши заяву ОСОБА_1 про скасування арештів, накладених у межах знищеного виконавчого провадження, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) повинен був вжити заходів з відновлення матеріалів виконавчого провадження, за результатами їх розгляду встановити конкретні підстави завершення цього провадження (проваджень) та після цього прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1)».
Згідно висновків, які зробив Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2023р. у справі № 927/322/14: 1) наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном; 
2) не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні після закінчення виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника підлягає захисту; 
3) закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення, про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії;
4) застосування арешту майна боржника, як обмежувальний захід, не повинен призводити до порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. 
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 ЗУ «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). А, відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 та ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить саме їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до п. 1.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона.
Згідно п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду.
Враховуючи те, що позивач через наявне обтяження на нерухоме майно немає можливості реалізувати свої права щодо нерухомого майна в інший спосіб, крім судового захисту, враховуючи те, що позика сплачена , суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
Керуючись ст.13, 81, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354,355 ЦПК України, ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, Законом України “ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, суд
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Зняти арешт, який накладений на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до постанови про арешт серії АА № 580045 від 21.05.2007р., винесеної державним виконавцем Зарічного відділу ДВС, реєстраційний номер обтяження 5657230 від 13.09.2007р. 
Стягнути з Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 40211137) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 – 1064, 96 гривень повернення судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко