"09" вересня 2026 р.

Хаджибейський районний суд м. Одеси

ОКРЕМА ДУМКА

09.09.2026 року м. Одеса

Справа №521/13864/25
Провадження №1-кп/521/1095/26

Судді Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 щодо вироку Хаджибейського районного суду м. Одеси від 07.09.2026 року у справі №521/13864/25 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 113, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 113 КК України.

07.09.2026 року колегією суддів Хаджибейського районного суду м. Одеси, більшістю голосів, було ухвалено вирок у відношенні ОСОБА_2 , яким його визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 113 КК України та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 113 КК України.
Відповідно до ч.3 ст. 375 КПК України кожен суддя з колегії суддів має право викласти письмово окрему думку, яка не оголошується в судовому засіданні, а приєднується до матеріалів провадження і є відкритою для ознайомлення.
ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 113 КК України, а саме у закінченому замаху на вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин. 
ОСОБА_2 у вересні 2024 року (більш точні дата та час під час судового розгляду не встановлені) перебуваючи в місті Одеса (більш точне місце під час судового розгляду не встановлено) та знаходячись в скрутному матеріальну становищі знайшов в одному із «Тelegram»-каналів з пошуку роботи месенджера «Тelegram» оголошення щодо пошуку роботи, де виявив акаунт із іменем, зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Telegram» « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Далі, ОСОБА_2 , використовуючи мобільний телефон марки «Motorola moto g22» будучи зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Telegram» з допомогою вказаного месенджеру звернувся до невстановленої за анкетними даними особи, яка в месенджері «Telegram» використовує ім`я « ОСОБА_3 » з метою отримання «роботи».
Далі, ця невстановлена особа надала вказівки і повідомила, що за грошову винагороду, з метою ослаблення держави України на території м. Одеси і Одеської області потрібно здійснювати підпали батарейних та релейних шаф, сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом Одеської залізниці, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.
На вказану пропозицію цієї невстановленої за анкетними даними особи ОСОБА_2 , керуючись корисливим мотивом, погодився, чим вступив із останнім у злочинну змову, спрямовану на вчинення диверсій.
З метою вчинення диверсії ОСОБА_2 , на виконання спільної злочинної мети та умислу, обрав об`єктом протиправних дій - релейну шафу на залізничній станції «Одеса - Головна» (1505 км, ПК 8) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка розташована за географічними координатами: «46.454026, 30.693994», яка має важливе народногосподарське та оборонне значення.
Після цього, ОСОБА_2 підшукав засоби та знаряддя для вчинення цієї диверсії, придбавши у невстановлений час та у невстановленому місці пляшку легкозаймистої або горючої рідини.
В подальшому, 29.09.2024 року близько 18.20.год. ОСОБА_2 , діючи умисно та обізнано, керуючись корисливим мотивом, виконуючи завдання невстановленої за анкетними даними особи, знаючи про розпочату з 2014 року збройну агресію Російської Федерації проти України, яка з 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання шкідливих, невідворотних наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, переслідуючи мету ослаблення держави в умовах воєнного стану, пішки прийшов до розташування релейної шафи залізничної станції «Одеса - Головна» (1505 км, ПК 8) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за географічними координатами: «46.454026, 30.693994», де вчинив дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, що мають важливе народногосподарське та оборонне значення, здійснивши підпал релейної шафи на залізничній станції «Одеса - Головна» (1505, ПК 8 км) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що є магістральною залізницею Одеського залізничного вузла та відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення.
Для підпалу ОСОБА_2 з використанням пластикової пляшки та рідини нафтопродуктів облив релейну шафу, за допомогою запальнички підпалив його, після чого зовнішнє покриття релейної шафи спалахнуло та почало горіти. В той же час, співробітники «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», вищевказаний підпал помітили і загасили пожежу, чим не дали можливість ОСОБА_2 довести свій злочинний умисел до кінця.
В подальшому, 03.10.2024 року ОСОБА_2 після виконання підпалу отримав від невстановленої особи грошову винагороду у сумі 8286 грн. на банківську картку, зареєстровану за банківським рахунком № НОМЕР_1 , яка належить його матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За інформацією Служби сигналізації та зв`язку регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», вищенаведена релейна шафа відноситься до об`єктів, які мають важливе як народногосподарське, так і оборонне значення у зв`язку з тим, що є компонентом системи безпеки руху поїздів та автотранспорту на Одеському залізничному вузлі, через який здійснюється пасажирське, вантажне, військове та спеціальне сполучення, а також вантажообіг з портовою інфраструктурою держави.
Під час судового розгляду стороною обвинувачення було надано докази, на підтвердження обставин, які не оспорюються сторонами, які свідчать про місце скоєння кримінального правопорушення, сам факт підпалу, його наслідки. Проте сторона обвинувачення не надала достатніх та беззаперечних доказів, які свідчать, що кримінальне правопорушення вчинено саме ОСОБА_2 ..
Суд посилався на обставини, які на думку суду підтверджують вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення.
По-перше: на факт спілкування ОСОБА_2 через додаток «Телеграм» у мобільному телефоні з особою на ім`я « ОСОБА_3 », яка пропонувала йому здійснити підпал, в тому числі релейного шафа. Вказане твердження випливає із пояснень самого ОСОБА_2 , які суд визнає правдивими. Проте прокурор та суд при цьому не пояснює чому вважає не правдивими подальші пояснення обвинувачення, що в ході цього спілкування особа на ім`я « ОСОБА_3 » повідомила ОСОБА_2 , що підпал зазначеного шафа вже відбувся. 
По-друге: на ті обставини, що відповідно до відомостей мобільного оператора мобільний телефон обвинуваченого перебував за адресою розташування релейної шафи за місцем вчинення злочину та ОСОБА_2 знав про розташування релейної шафи. Необхідне зазначити, що відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Ця обставина, крім зазначення самим ОСОБА_2 , підтверджуються також протоколом обшуку від 18.06.2025 року, відповідно до якого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_2 .. Необхідно зазначити, що стороною обвинувачення не спростовано, що місце проживання ОСОБА_2 , а саме кв. АДРЕСА_2 знаходиться поруч з географічними координатами 46.454026, 30.693994. Таким чином вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 дійсно проживав поруч з місцем скоєння кримінального правопорушення, яке зазначено в обвинувальному акті. Стороною обвинувачення не спростовано, що у разі знаходження ОСОБА_2 не за місцем скоєння кримінального правопорушення, а за місцем мешкання, відомості мобільного оператора відрізнялися б від наданих в судовому засіданні. Факт проживання обвинувачення в районі вчинення кримінального правопорушення не заперечує суд, зазначаючи що ОСОБА_2 проходив повз релейні шафи. За вказаних обставин факт обізнаності ОСОБА_2 про розташування релейного шафа не може свідчити про вчинення обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення. Суд відкидаючи пояснення ОСОБА_2 щодо перебування мобільного телефону обвинуваченого за адресою розташування релейної шафи за місцем вчинення злочину, обмежуючись посилання лише на те, що такі пояснення є наміром обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності.
По-трете: на ту обставину, що обвинувачений технічно та фізично спроможний здійснити підпал шафи за наступним механізмом – облити об`єкт підпалу вогненебезпечною рідиною та підпилити її запальничкою для настання пожежі. Вказаний висновок випливає з аналізу дій обвинуваченого під час вчинення іншого кримінального правопорушення - 22.10.2024 року. Зазначене само по собі не може свідчити, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення так як вказані навички не є унікальними. При цьому суд звертаючись до обставин вчинення кримінального правопорушення 22.10.2024 року на цьому зупиняється та не піддає аналізу ту обставину, що під час здійснення кримінального правопорушення 22.10.2024 року ОСОБА_2 фільмував свій злочин, а 29.09.2024 – ні, що робить вказане порівняння не релевантним.
В-четверте: на ту обставину, що на карту, яка належить матері обвинуваченого та була в розпорядженні ОСОБА_2 03.10.2024 року в 11:39:09 надійшли грошові кошти у сумі 8286 гривень за вчинення кримінального правопорушення. Потрібно зазначити, що сторона захисту пояснює вказані обставини тим, що на карту перераховувалися гроші від знайомих та родичів на лікування матері обвинуваченого. Версія сторони захисту підтверджується дослідженими доказами, а саме наявністю інших перерахувань: 03.10.2024 в 12:45:42 на суму 4 500 гривень; 07.10.2024 в 18:22:16 на 2008,15 гривень; 19.10.2024 в 16:21:41 на 16803 гривні. В наданих стороною обвинувачення доказах відсутні фактичні данні, які б давали можливість відокремити саме транзакцію 03.10.2024 року в 11:39:09 від інших, як отриману за скоєння підпалу шафи. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч.1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Водночас, стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Разом із тим, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Вважаю, що на підставі наданих прокурором доказів не було доведено, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Таким чином, вважаю, що ОСОБА_2 необхідно визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 113 КК України та виправдати.
Окремо необхідно зупинитися на посиланні сторони захисту на формальний характер виступу прокурора в судових дебатах. Дійсно в даному кримінальному проваджені (та на жаль це не є поодиноким випадком) прокурор в судових дебатах обмежився переліченням документів, які були досліджені під час судового розгляду, вказівкою на допит осіб, не зазначаючи, що саме в кожному з доказів підтверджує обвинувачення. 
Судові дебати - це самостійна частина судового розгляду, в якій шляхом полеміки між учасниками судового процесу з використанням творчих здібностей і знань судового оратора, підводяться підсумки судового слідства, оцінюються зібрані факти, робляться висновки і заяви, формулюються думки з питань, які підлягають вирішенню судом. 
Виступ прокурора в судових дебатах є одним з найбільш відповідальних етапів підтримання державного обвинувачення в суді. Під час судових дебатів сторона обвинувачення повинна викласти фактичні обставини справи; здійснити аналіз та оцінку доказів, зібраних і досліджених в ході судового слідства; юридичне обґрунтувати кваліфікацію злочину; зазначити характеристику особи обвинуваченого та проаналізувати обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність; висловитися щодо міри покарання та ін.. 
Вимушений констатувати, що судова традиція зараз покладає на суд обов`язок здійснити аналіз доказів; викреслити з всього масиву доказів конкретні відомості на підтвердження позиції суду; прослідити взаємозв`язок доказів та їх узгодженість та мотивувати рішення без зазначення вказаних обставин сторонами в судових дебатах. 

Суддя ОСОБА_1