ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2165/26 Справа № 403/12018/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 12 жовтня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У вересні 2012 року  ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
У жовтні 2012 року  ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 про визнання права власності.
Позовні вимоги  ОСОБА_1  мотивовані тим, що між нею (виконавець за договором) та ОСОБА_2 (замовник за договором) 10 червня 2012 року укладено договір про надання послуг щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна на нерухоме майно, яке розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 , а саме, будівлі пивбару літ. А-1, прибудова літ. А /-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 198,7 кв.м., ганок літ. а, навіси літ. Г, Ж, альтанки літ. Д, Е, споруди №1-5,7,І,ІІ. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов`язалася на протязі 5 банківських днів з дати підписання Договору сплатити грошові кошти. Для забезпечення сплати цих коштів, між ОСОБА_1 (кредитор за договором), ОСОБА_3 (поручителем за договором) та ОСОБА_2 (боржник за договором) був укладений договір поруки. Свої зобов`язання за договором про надання послуг ОСОБА_2 не виконала. Позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів грошових коштів в розмірі 11 000 грн. 
Зустрічний позов ОСОБА_2 мотивований тим, що позивач за первісним позовом у зазначений строк свої зобов`язання за договором не виконала, пояснюючи, це відсутністю правовстановлюючих документів, хоча надання вказаних документів не було обумовлено умовами договору, при цьому враховуючи, що ОСОБА_1 не визнає її право власності на вказані об`єкти просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 , а саме, будівлі пивбару літ. А-1, прибудова літ. А /-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 198,7 кв.м., ганок літ. а, навіси літ. Г, Ж, альтанки літ. Д, Е, споруди №1-5,7,І,ІІ. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 12 жовтня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено. 
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання права власності задоволено та визнано право власності без прийняття в експлуатацію за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )на нерухоме майно яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, будівля пивбару літ. А-1, прибудова літ. А /-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 198,7 кв.м., ганок літ. а, навіси літ. Г, Ж, альтанки літ. Д, Е, споруди №1-5,7,І,ІІ. Визнано право власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме, будівля пивбару літ. А-1, прибудова літ. А /-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 198,7 кв.м., ганок літ. а, навіси літ. Г, Ж, альтанки літ. Д, Е, споруди №1-5,7,І,ІІ, таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без прийняття в експлуатацію. 
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк” посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати в частині задоволених зустрічних позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № DNHLGA00000816 від 26.12.2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 314380,00 [Доллар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.12.2011 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 уклали договір іпотеки № DNHLGA00000816. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю-магазин (одноповерхова будівля літ А-1 магазин, прибудова літ А-1, підвал під А-1, загальною площею 229,5 кв. м., а, а - ганки, № 1, 2 - огорожа, № 3 ворота, 1- мостіння), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі договору іпотеки до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено обтяження та внесено відомості до державного реєстру іпотек. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, взявши до уваги наданий відзив, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Колегія суддів зазначає, що справа переглядається за апеляційною скаргою тільки в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 про визнання права власності, в іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 12 жовтня 2012 року не переглядається. 

Фактичні обставини справи

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2009 року ОСОБА_2 (далі за текстом - Позивач) стала власником нежитлової будівлі, будівлі пивбару по АДРЕСА_1 , а саме, будівля пивбару літ. А-1, загальною площею 157,5 кв.м., №1-огорожа,2-ворота, І-мостіння, навіси (тимчасові) літ. Б, В, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. 
01 жовтня 2009 року Позивач зареєструвала право власності на вищевказане нерухоме майно в КП «ДМБТІ`Дніпропетровської обласної ради. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з придбаних за власні кошти матеріалів, власними силами здійснила будівництво та переобладнання вказаного нерухомого майна. Вказане будівництво та переобладнання було проведено без належного дозволу, тобто самочинно. 
Згідно наданих документів, судом встановлено, що 31 січня 2011 року Державним Вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури»(ліцензія ДАБІ України Серія АВ №555569, дата видачі 05 жовтня 2010р., строк дії ліцензії з 05 жовтня 2010 р. по 05 жовтня 2015 р.) на замовлення ОСОБА_2 було проведено технічний огляд стану будівельних конструкцій самовільно побудованих: будівля пивбару літ. А-1, прибудова літ. А /-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 198,7 кв.м., ганок літ. а, навіси літ. Г, Ж, альтанки літ. Д, Е, споруди №1-5,7,І,ІІ, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі візуально-інструментального обстеження та результатів аналізу стану самовільно побудованих, будівля пивбару літ. А-1, прибудова літ. А /-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 198,7 кв.м., ганок літ. а, навіси літ. Г, Ж, альтанки літ. Д, Е, споруди №1-5,7,І,ІІ, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що після проведеного самовільного будівництва та переобладнання, несучі огороджуючи конструкції та вироби знаходяться в нормальному та задовільному стані. Конструкції відповідають державним стандартам, будівельним нормам та правилам, нормативним актам пожежної безпеки та санітарному законодавству. 
Отже, вищевказаним технічним висновком, в тому числі, було встановлено, що подальша експлуатація побудованих та переобладнаних літ. А/-1 –прибудова, літ. а-1 –прибудова, літ. а- ганок, літ. Д – альтанка, літ. Е –альтанка, що є об`єктами самочинного будівництва; самочинного переобладнання в літ. А-1 –будівля пивбару поз. 2-13, що призвело до збільшення загальної площі по літ. А-1 будівля пивбару з 157,5 кв.м. до 198,7 кв.м. за їх цільовим призначенням можлива, що вищевказані об`єкти повністю відповідають вимогам діючого законодавства та будівельним, санітарним, протипожежним нормам. 
Згідно нормативної класифікації по несучий здібності та експлуатаційним характеристикам, конструкції відносяться до категорії К-1. 
На підставі викладеного вище, можлива подальша експлуатація вищевказаних об`єктів за функціональним призначенням. 
У ході судового розгляду встановлено, що жодних звернень, нарікань чи скарг з приводу самовільно побудованих нежитлових приміщень від будь - яких осіб не надходило. 
Задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності цих позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності.
При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.
Так, судом встановлено, що відповідно до договору № DNHLGA00000816 від 26.12.2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 314380,00 [Доллар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.12.2011 року. (а.с 75 - 77) 
В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 уклали договір іпотеки № DNHLGA00000816. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_4 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю-магазин (одноповерхова будівля літ А-1 магазин, прибудова літ А`-1, підвал під А-1, загальною площею 229,5 кв. м., а, а ганки, № 1, 2 - огорожа, № 3 - ворота, 1- мостіння), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73-74 зворот).
На підставі договору іпотеки до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено обтяження та внесено відомості до державного реєстру іпотек. 
Відповідно до п. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 
Проте, самочинно збудоване позивачем нерухоме майно порушує права та інтереси АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які іпотекодержателя. 
У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. 
На вищезазначене суд першої інстанції увагу не звернув, у зв`язку з чим прийняв неправильне рішення щодо задоволення зустрічного позовну ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 про визнання права власності
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, та підлягає скасуванню в частині задоволених зустрічних позовних вимог, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.
В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ “ПриватБанк” судовий збір в розмірі 250,00 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” — задовольнити.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 12 жовтня 2012 року, в частині зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 про визнання права власності — скасувати.
У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпропетровської міської ради, третя особа – ОСОБА_3 про визнання права власності — відмовити.
В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 12 жовтня 2012 року - залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (ЄДРПОУ 14360570) судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 250,00 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 07 липня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

В.С. Городнича