ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 р. 	Справа № 520/10200/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.10.25 по справі № 520/10200/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання протиправною та скасування постанови та наказу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 32/5 від 14.02.2025 про визнання ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині, що стосується ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На адресу позивача надійшла повістка про його виклик для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_4 та СІ І. Прибувши по повістці 24.01.2025 позивача направлено на проходження військово-лікарської комісії. За результатами проведення медичного огляду Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 визнала позивача придатним до служби у військових частинах забезпечення. ТЦК та СП, ВВНЗ. навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі ст. ст. 236 та 646 графи II Розкладу хвороб, графи 1 (1-водії НІ І) 10 ТДВ. На підставі проведення медичного огляду 18.02.2025 прийнято рішення про мобілізацію позивача.
Позивач вважає, що постанова Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 32/5 від 14.02.2025 про визнання ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони є протиправною, а тому підлягає скасуванню. Як наслідок, наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у задоволенні позовнмих вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що проведення медичного огляду відбулось із порушенням вимог Положення №402, оскільки під час проходження ВЛК відповідачем не враховано скарги позивача та стан здоровя, не взято до уваги медичні документи та загальний стан здоровя. Зазначає, що він систематично щороку проходить стаціонарні лікування, що підтверджується медичними виписками за період з 2013 по 2024, відтак враховуючи довготривалість хвороби, наявність вираженого стійкого больового синдрому та порушення акту ходи, діагнози, встановлені в медичній документації, в повній мірі співпадають із діагнозами, передбаченими ст. 23а Графи 2 Розкладу хвороб Положення №402. Зазначає, що для всебічного, повного та обєктивного проведення медичного огляду, ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 повинен був направити позивача на додаткові обстеження до профільних установ. Також позивач зазначає, що враховуючи рішення лікарської комісії про визнання ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони є протиправнимю відтак наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині, що стосується ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено, що ОСОБА_1 згідно довідки військово-лікарської комісії визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони та не мав права на відстрочку від призову під час мобілізації згідно статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 18.02.2025 на ім`я ОСОБА_1 виписано повістку на відправку 25.02.2025 до військової частини НОМЕР_1 , яка вручена останньому під особистий підпис, що підтверджено розпискою про отримання повістки та ознайомлення з кримінальною відповідальністю за ухилення від призову під час мобілізації. Зазначає, що наказ про призов військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації не видавався у зв`язку з тим, що позивач не прибув до РТЦК 25.02.2025. Також вказано, що на даний час ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, не проходить військову службу не не має статуса військовослужбовця.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 відділі ІНФОРМАЦІЯ_8 .
На адресу позивача надійшла повістка про його виклик для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Прибувши по повістці 24.01.2025 направлено ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії.
За результатами проведення медичного огляду Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 визнала позивача придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі ст. ст. 236 та 646 графи II Розкладу хвороб, графи 1 -10 ТДВ. Зазначене підтверджується Довідкою ВЛК № 32/5 від 14.02.2025.
На підставі проведення медичного огляду18.02.2025 прийнято рішенення про мобілізацію позивача, на ім`я ОСОБА_1 виписано повістку на відправку 25.02.2025 до військової частини НОМЕР_1 , яка вручена під особистий підпис ОСОБА_1 , що підтверджено розпискою про отримання повістки та ознайомлення з кримінальною відповідальністю за ухилення від призову під час мобілізації. Додатково зазначено, що військова частина НОМЕР_1 відноситься до категорій частин забезпечення.
На визначену дату та час по повістці на відправку 25.02.2025 ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив, в зв`язку з чим 28.02.2025 першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_5 подано повідомлення про кримінальне правопорушення до Відділення поліції №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області (додається).
Наказ про призов військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації не видавався в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був призваний на військову службу під час мобілізації.
Позивач, не погодившись з правомірністю його призову на військову службу, звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Законодавством, яке підлягає застосуванню в межах спірних правовідносин є Закон України Основи законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року №2801-XII (далі - Закон №2801-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №2801-XII законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.
Так, статтею 70 Закону №2801-XII визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом №2232-ХІІ.
Частиною третьою статті 1 вказаного Закону передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення №402.
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з абзацами 1, 2, 4, 5 пункту 2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Відповідно до абзаців 1-3, 6 пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".
Пунктом 2.3 розділу І Положення №402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується командувачу Медичних сил Збройних Сил України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК.
На ЦВЛК покладається, зокрема, організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України (абзац 1 підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402), розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи (абзац 7 підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402).
Відповідно до пп. 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення №402, ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення №402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпункту 2.5.1. пункту 2.5. розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 2.8.2. пункту 2.8. розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема військовослужбовців до військової служби.
Відповідно до підпункту 1.2 розділу ІІ Положення №402 Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду.
За приписами пункту 3.3. розділу І Положення № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення" (абз. 1).
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій (абз. 2).
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, Севастопольського міського, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку (абз. 4).
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК (абз. 5).
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 порушені вимоги Положення №402, оскільки залишено поза увагою скарги ОСОБА_1 на проблеми із серцем та тиском, відповідач не застосував відповідні статті розкладу хвороб, які підлягають застосуванню з метою штучного заниження проблем ОСОБА_1 зі здоров`ям та його подальшої мобілізації. Вказує, що Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 без дослідження стану здоров`я позивача, прийняла постанову від 14.02.2025 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби в тилу. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до норми Положення №402 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних постійно діючих ВЛК, зокрема, ВЛК ТЦК та СП у судовому порядку.
Так, згідно із нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Оскарженню у судовому порядку, за приписами пунктів 2.3.5. та 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Відповідно до п. 2.4.5 Положення № 402 ВЛК регіону має право приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
Згідно з пунктом 2.3.4 зазначеного Положення Центральна військово-лікарська комісія має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії) Збройних Сил України.
Отже, для перегляду постанов позаштатних ВЛК функціонують ВЛК регіону та Центральна військово-лікарська комісія.
При цьому із змісту пункту 3.3. розділу І Положення № 402 слідує, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".
Отже, законодавством встановлено відповідний порядок оскарження постанов ВЛК, а також розмежовано за адміністративно-територіальним принципом зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи між регіональними ВЛК.
Матеріали справи не містять доказів оскарження постанови Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 32/5 від 14.02.2025 про визнання ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони згідно із нормами Положення № 402.
Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.02.2025 по справі №240/13173/22, зазначив, що перевірка рішення госпітальної (гарнізонної) ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювань, ВЛК регіону чи ЦВЛК (в межах справи) не приймали, тому позивач не дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову.
Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що відсутність у Положенні № 402 норм, які закріплюють право на оскарження рішень ВЛК районних (міських) ТЦК та СП одразу до суду не можуть обмежувати фізичних осіб у такому праві є помилковим, оскільки у сфері публічно-правових відносин діє принцип, закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України, зокрема суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Оскільки спеціальне законодавство імперативно визначає процедуру оскарження рішень районних ВЛК через вищі штатні або позаштатні комісії, цей порядок є обов`язковим для дотримання і не може бути змінений на власний розсуд учасника правовідносин.
Щодо доводів апелянта про його незаконну мобілізацію, а саме зазначає, що оскільки висновки про придатність до служби ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 № 32/5 від 14.02.2025 є незаконною, відтак наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним, колегія суддів зазначає, що встановлені у справі обставини свідчать про те, що відносно ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 не видавався наказ про призов на військову службу під час мобілізації. Матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних доказів фактичного зарахування його до списків особового складу будь-якої військової частини чи направлення для проходження служби.
Саме по собі винесення довідки ВЛК № 32/5 від 14.02.2025 про визнання позивача придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони є лише проміжним етапом військово-облікової процедури (визначенням ступеня придатності), який автоматично не реалізує призов та не змінює статус особи без відповідного наказу про мобілізацію, таким чином, доводи апелянта про його незаконну мобілізацію є передчасними та безпідставними.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 по справі № 520/10200/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Я.В. П`янова   В.Б. Русанова