ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/35442/25	
(суддя Кучма К.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі №160/35442/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 грудня 2025 року звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з яким просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 27.10.2025 року №046150018964 Головного управління ПФУ в Луганській області;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Луганській області зарахувати їй до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р. та з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно із пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV з моменту права на її виникнення з 25.09.2025 року.
Позов обґрунтовано ти, що вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Проте, рішенням відповідача було відмовлено у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає спірне рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області від 27.10.2025 року № 046150018964 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р., з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 03.01.2025 року відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХII, в редакції, що підлягає застосуванню згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що відмова відповідача-1 в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж 28 років 11 місяців 26 днів, та стаж який дає право на пільгове пенсійне забезпечення - 9 років 4 місяці 26 днів, у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком, з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, є протиправною.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області оскаржило його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповного з`ясування обставин справи просить його скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволені позову відмовити. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 не зараховано періоди роботи в якості рентгенлаборанта рентгенологічного відділення у комунальному некомерційному підприємстві «Криворізька міська лікарня №5» Криворізької міської ради, оскільки  довідка не містить інформації що посада рентгенлаборанта рентгенологічного відділення відноситься до посад молодших спеціалістів з медичною освітою. Інших документів, підтверджуючих відношення посади рентгенлаборанта рентгенологічного відділення до молодших спеціалістів з медичною освітою та документів про наявність медичної освіти ОСОБА_1 не надано. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 07.10.2025 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Листом від 15.10.2025 року "Про розгляд документів пенсійної справи" Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що за результатами перевірки електронної пенсійної справи позивача, яка відпрацьовувалася за принципом єдиної черги головним спеціалістом Луганської області та головним спеціалістом Одеської області встановлено, що при призначенні пенсії за віком, відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за заявою від 07.10.2025 року, необхідно переглянути зарахування до пільгового стажу по Списку № 1 період роботи з 12.12.2016 року по 01.08.2025 року. Посада рентгенолаборанта, зазначена в довідці від 06.10.2025 року № 48, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Криворізька міська лікарня №5" не відповідає постанові КМУ від 24.06.2016 року №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).
27.10.2025 року Головним управлінням ПФУ в Луганській області прийняти рішення №046150018964 про відмову в призначенні позивачу пенсії. 
28.10.2025 року листом "Про перегляд документів пенсійної справи" №1200-0304-9/32646 Головним управлінням ПФУ в Луганській області розглянуто заяву позивача, за принципом екстериторіальності, та прийнято рішення, в якому з позицією, викладеною в листі, щодо необхідності вилучення з пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 12.12.2016 року по 08.09.2019 року, з 15.09.2019 року по 26.07.2025 року та з 29.07.2025 року по 01.08.2025 року в якості ренгенолаборанта ренгенологічного відділення за довідкою від 06.10.2025 року №48, яка видана Комунальним некомерційним підприємством "Криворізька міська лікарня №5" Криворізької міської ради, оскільки зазначена посада ренгенолабаранта відсутня в Списку №1, затвердженому постановою КМУ від 24.06.2016 року №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах": "молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)", а також "молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)", погоджуються. 
За повторним розглядом заяви винесено рішення про відмову в призначенні пенсії від 27.10.2025 року № 046150018964.
Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII , в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок), з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
09.07.2003 ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону № 1058-IV.
03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини 2 статті 114, відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За приписами ст. 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» ст. 13 Закону № 1788-XII у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.
Такий стан правового регулювання існував до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини вищезазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Рішенням від 23.01.2020 № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку з цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Враховуючи те, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, а також те, що позивач на час звернення за призначенням пенсії досягла віку 50 років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління ПФУ в Луганській області 27.10.2025 року №046150018964 та, як наслідок, необхідності його скасування.
Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р. та з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р., колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з рішення Головного управління ПФУ в Луганській області від 27.10.2025 року №046150018964, відмовляючи позивачу у зарахуванні вищезазначеного періоду до пільгового стажу роботи, відповідач виходив з того, що посада, зазначена у довідці не відповідає посаді, зазначеній у Постанові КМУ №461 від 24.06.2016.
Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у спірний період працювала:
- з 01.03.2016 р. по 11.12.2016 р. - на посаді рентгенлаборанта флюрографа рентгенологічного відділення (запис №17);
- 12.12.2016 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентгенологічного відділення (запис № 18);
- 01.03.2020 року переведено на посаду рентгенлаборанта з надання екстреної допомоги рентгенологічного відділення (запис № 21);
- 01.08.2025 року звільнена за власним бажанням (запис № 22);
- з 02.09.2025 р. по 05.09.2025 р. - на посаді рентгенлаборанта рентгенологічного відділення (запис № 23-24).
Вказана посада, яку займала позивач дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що передбачена Списком №1 розділ XIX, поз.19 постанови КМУ від 16.01.2003 №36 та постанови КМУ від 24.06.2016 №461.
Постановою КМУ від 16.01.2003 року №36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №1).
Розділом XIX визначено, що до Списку №l віднесено категорію: рентгенолаборанти, y тому числі у рентгеноопераційних, ангіографічних флюорографічних кабінетах.
Відтак, професія позивача належить до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до наданої позивачем пільгової довідки від 06.10.2025 р. №48, вона дійсно працювала в КНП "Криворізька міська лікарня №5" КМР на посаді рентгенолаборанта рентгенологічного відділення з 01.03.2016 (наказ №33-к від 01.03.2016); з 12.12.2016 року (наказ 09.12.2016 року №175-к) переведена на посаду рентгенолаборанта рентгенологічного відділення; з 01.03.2020 року (наказ 28.02.2020 року №24-к) переведена на посаду рентгенолаборанта з надання екстреної медичної допомоги рентгенологічного відділення; з 01.08.2025 року (наказ 29.07.2025 року №160-к) звільнена із займаної посадим за власним бажанням згідно із ст.38 КЗпП України. 25.06.2013 року згідно із наказом по лікарні №183 була проведена атестація робочих місць. 25.06.2018 року згідно із наказом по лікарні №197 була проведена атестація робочих місць. 23.06.2023 року згідно із наказом по лікарні №146 була проведена атестація робочих місць. За даний період з 12.12.2016 року по 01.08.2025 року працювала повний робочий день у шкідливих умовах, що відносяться до Списку №1. Всього відпрацьовано за Списком №1 - 8 років 7 місяців 12 днів.
Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру її роботи у спірні періоди. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж 28 років 11 місяців 26 днів, та стаж який дає право на пільгове пенсійне забезпечення - 9 років 4 місяці 26 днів, у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком, з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, є протиправною.
Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково. 
Щодо доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі, та які є аналогічні доводам викладеним у відзиві на позов, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає.
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі №160/35442/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 08 липня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов