МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2026 р. | № 400/1068/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | Міністерства оборони України, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168,

треті особи | ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2

про | визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2025 №128/д, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України про:
- визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.12.2025 № 128/д, що стосується повернення на доопрацювання документів в частині ОСОБА_1 .
- зобов`язання повторно розглянути мою заяву - ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю батька ОСОБА_2 , що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що станом на день смерті батька 21.10.2022 вона не мала права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно ст.16-1 ЗУ№ 2011, але ЗУ № 3551 були внесені зміни до цієї статті закону та станом на день звернення її із заявою про призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги вона мала право на отримання ОГД. Відповідач повинен був прийняти спірне рішення на підставі законодавства чинного на момент прийняття рішення.
Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки ОСОБА_1 відповідно до наданих документів на Комісію Міноборони є повнолітньою особою, не є утриманцем, а тому до означеної категорії осіб, визначеної ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, не відноситься. Згідно пунктів 3, 4, 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року (в редакції станом на 21.10.2022) (далі - Порядок № 975) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Отже, законодавством чітко передбачено, що право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця, а тому для визначення такого права в даному спорі підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на таку дату - 21.10.2022. На позивачку норми Закону № 3515-ІХ не поширюються, адже право ОСОБА_1 визначається за датою загибелі військовослужбовця, трирічний строк для реалізації цього права також розпочинає свій відлік з цієї дати. Натомість прийнятий Закон № 3515-ІХ застосовується для визначення права особи на ОГД за подією смерті військовослужбовця, що сталася після 28.03.2024.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору  ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснення суду не надав.
Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідив докази, суд встановив:
Позивач 28 жовтня 2022 року отримала сповіщення №173 про те, що її батько солдат ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у відпустці за сімейними обставинами.
Позивач звернулась із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум з метою виплати одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.
18.12.2025 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія Міноборони) на засіданні протокольно № 128/д) дійшла висновку про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, тому що підтверджуючих документів про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України), а також судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, не надано.
ОСОБА_2 проходив військову службу в Збройних Силах України та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (під час перебування у відпустці за сімейними обставинами). ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її батька ОСОБА_2 .
Заява ОСОБА_1 разом з висновком щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги було направлено ІНФОРМАЦІЯ_6 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.
ОСОБА_1 відповідно до наданих документів на Комісію Міноборони є повнолітньою особою, не є утриманцем, а тому до означеної категорії осіб, визначеної ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, не відноситься.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У частині 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
Відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Поряд з цим, підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон № 3515-ІХ) статтю 16-1 Закону № 2011-XII викладено в новій редакції.
Згідно з пунктом 1 статті 16-1 Закону № 2011 -XII (в редакції Закону № 3515-ІХ) у випадках, зазначених у підпунктах 1 -3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону №2011-XII (в редакції Закону № 3515-ІХ) до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
-діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
-вдова (вдівець);
-батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
-внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
-жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
-утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в подальшому редакцію даного абзацу було змінено в редакції Закону 4498-ІХ від 17.06.2025 на: інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб).
Втім, пунктом 2 розділу II Закону №3515-ІХ встановлено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
На виконання Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 N9 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок (далі - Порядок № 975).
Згідно з п. 3 Порядку N 975( в редакції чинній на момент виникнення права на ОГД) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
Порядком № 975 в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення передбачено:
п.3днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата складання актового запису про смерть;
23. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення:
- про призначення одноразової грошової допомоги
- або про відмову в її призначенні, 
- або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
25. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Отже, на момент смерті батька позивача 21.10.2022 редакція ст.16-1 Закону України № 2011 не передбачала право повнолітніх дітей на отримання ОГД, в разі смерті військовослужбовця. З
У редакції Закону України №3515 стаття 16-1 ЗУ №2011 набрала чинності 28.03.2024 та була викладена в новій редакції та у переліку осіб, які мають право на отримання ОГД в разі загибелі(смерті) військовослужбовця є діти, без застереження щодо віку- повнолітні/неповнолітні. 
Оскільки відповідач спірне рішення приймав вже в 2025 році, після внесення змін до ст.16-1 ЗУ№ 2011, тому позивач з посиланням на постанову ВС від 23.07.2024 у справі № 280/3308/23 вважає, що має право на отримання ОГД та відповідач повинен був прийняти рішення відповідно до норм чинних на момент його прийняття та задовольнити заяву позивача.
Суд не бере до уваги посилання позивача на висновки ВС, оскільки спірні правовідносини не є тотожними.
Щодо посилання позивача на те, що відповідач повинен застосовувати чинне на день прийняття спірного рішення законодавство суд зазначає, що Порядком № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. З дати смерті військовослужбовця виникає право на отримання ОГД у осіб, передбачених законом, яке вони можуть реалізувати протягом 3хроків. Тому відповідач правомірно застосував законодавство, яке було чинним на момент смерті батька позивача 21.10.2022 та яким не було передбачено право повнолітніх дітей на отримання ОГД. Доказів того, що позивач знаходилась на утриманні батька не було надано, тому відповідач правомірно надіслав документа на доопрацювання відповідно до вимог п.23 Порядку.
Щодо змін до ст.16-1 ЗУ№ 2011, які були внесені Законом № 3531, то законодавець застосував ці зміни до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті. Щодо повнолітніх дітей законодавець таких застережень не передбачив.
Також суд зазначає, що п.25 передбачена можливість оскаржувати в судовому порядку тільки рішення про відмову у виплаті ОГД. Відповідач відносно позивача такого рішення не приймав. 
Позивач у позові всупереч ст.77 КАС України не довів суду, що відповідач діяв протиправно, тому позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко