Справа № 456/3463/26
Провадження № 3/456/1496/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

17 липня 2026 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Писарев О.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 123 КУпАП,
в с т а н о в и в :
Формулювання правопорушення, визнаного судом доведеним.
11.06.2026 о 18:18 год. в м. Стрий по вул. Нижанківського водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд автомобілем через залізничний переїзд на заборонений сигнал звукової та світлової сигналізації залізничного переїзду, чим порушив п.20.5.в ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.
Стаття (частина статті) Кодексу України про адміністративні правопорушення, що передбачає відповідальність за вищезазначене адміністративне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_1 .
Частина 2 статті 123 КУпАП – в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.
Санкція ч. 2 ст. 123 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.
Правова позиція сторони захисту.
ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення правопорушення заперечив, подав письмові пояснення, в яких зазначив наступне. 11 червня 2026 року він їхав на автомобілі своєї дружини ОСОБА_2 . Шевролет Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Нижанківського в місті Стрий зі швидкістю 35 км/год. Маршрут його руху пролягав через перехрестя, яке не оснащене світлофором. Безпосередньо за перехрестям розташований залізничний переїзд. Відстань від перехрестя до шлагбауму дуже мала і становить лише 3 метри. Знаку «Стоп» перед шлагбаумом немає, «Стоп-лінії» теж немає. Впевнившись у безпеці руху, почав рух через перехрестя, червоний світлофор на переїзді не горів, продовжуючи рух по перехрестю раптово ввімкнувся заборонний сигнал світлофора залізничного переїзду. На той момент відстань від автомобіля до лінії шлагбаума становила всього близько 8 метрів. У цей же момент безпосередньо за його автомобілем (у попутному напрямку) рухався інший транспортний засіб, чи поверне він не було зрозуміло, бо сигнал повороту водій ввімкнув лише коли почав повертати. З метою недопущення зупинки автомобіля безпосередньо на залізничних коліях ОСОБА_1 прийняв єдине безпечне рішення — завершити маневр і звільнити зону переїзду. На момент проїзду шлагбаум ще не почав опускатися, а звуковий сигнал ввімкнувся, коли він проїхав переїзд. Безпечна зупинка перед переїздом була технічно абсолютно неможливою. Екстрене гальмування призвело б до вимушеної зупинки авто прямо на залізничних коліях, що створило б смертельну небезпеку для водія та пасажирів. Вважає, що діяв в стані крайньої необхідності і був зобов`язаний завершити маневр та негайно звільнити переїзд, що й було зроблено. Зазначає, що дії поліцейських були упередженими, необ`єктивними та незаконними. Вказує про не роз`яснення поліцейським процесуальних прав, які закріплені ст.268 КУпАП. Описуючи установлені дані, в протоколі поліцейським вказано про порушення п.п. 20.5.в і п 20.5.а ПДР. Пункт 20.5.а стосується заборони руху через переїзд якщо черговий по переїзду подає сигнал заборони руху, проте в цей час на даному переїзді черговий по переїзду не подавав сигнал заборони руху водіям транспортних засобів. В протоколі відсутні дані та показання свідків. Також на прохання ОСОБА_1 поліцейський Черніховський С.І. пред`явив йому посвідчення поліцейського, але воно було пошкоджене - було витерте фото, тобто ідентифікувати поліцейського він не міг. Вважає DVD диск з відеозаписами недопустимим доказом. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.123 КУпАП стосовно нього закрити у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.
В задоволенні поданого особою, що притягається до адміністративної відповідальності клопотання про витребування доказів, а саме, від Виробничого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Регіональної філії «Львівська залізниця» письмової інформації про те, чи подавалися черговим по залізничному переїзду за адресою: м. Стрий, вул. Нижанківського, 11.06.2026 о 18:18 год. будь-які заборонні сигнали регулювальника для руху водіїв транспортних засобів згідно п. 20.5.а ПДР, судом відмовлено, оскільки з долучених до матеріалів справи відеозаписів не вбачається подання таких сигналів, що також підтверджується і показами допитаного в якості свідка поліцейського ОСОБА_3 та поясненнями ОСОБА_1 , з матеріалів клопотання не вбачається, що фіксація подання черговим по залізничному переїзду заборонних сигналів регулювальника здійснюється будь-яким чином.
Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.
Заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 11.06.2026 о 18:18 год. в м. Стрий по вул. Нижанківського водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд автомобілем через залізничний переїзд на заборонений сигнал звукової та світлової сигналізації залізничного переїзду, чим порушив п.20.5.в ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП., його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №690397 від 11.06.2026, з якого вбачається, що 11.06.2026 о 18:18 год. в м. Стрий по вул. Нижанківського водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд автомобілем через залізничний переїзд на заборонений сигнал звукової та світлової сигналізації залізничного переїзду, чим порушив п.20.5.в, п. 20.5.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП /а.с. 2/;
- рапортом поліцейського ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Черніховського С.І. від 11.06.2026, з якого вбачається, що 11.06.2026 під час несення служби по ОГП ним спільно із к-н поліції Белінський І. в м. Стрий по вул. Нижанківського було зупинено автомобіль Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем здійснив проїзд автомобілем на заборонний сигнал звукової/світлової сигналізації залізничного переїзду /а.с. 3/;
- відеозаписом з відео реєстратора поліцейського автомобіля, на якому відображено, що транспортний засіб Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 рухається до залізничного переїзду, проїжджає дорожній знак 1.27 «Залізничний переїзд із шлагбаумом», в той момент, коли він знаходиться перед пішохідним переходом та перед перехрестям, загоряється червоний сигнал світлофора, однак автомобіль продовжує рух через перехрестя, проїжджає через залізничний переїзд на заборонний світловий сигнал, після чого поліцейські наздоганяють вказаний автомобіль. /а.с. 5, файл «Відео.mp4»/;
Показання свідків в судовому засіданні.
В судове засідання зі згоди ОСОБА_1 викликано працівників поліції Черніховського С.І. та Белінського І.О., а також витребувано інші наявні відеозаписи.
Свідок ОСОБА_3 , який працює інспектором Стрийського РУП ГУНП у Львівській області повідомив, що ним було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який проїхав на заборонний сигнал звукової та світлової сигналізації залізничного переїзду. Повідомив, що черговий на переїзді був, однак заборонних сигналів не показував, пояснити причину зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення п. 20.5.а ПДР не зміг. Вважає, що водій мав змогу зупинитись або перед перехрестям, або перед переїздом.
Працівник поліції ОСОБА_4 в судове засідання для допиту в якості свідка не з`явився у зв`язку із чим допитати такого не надалося за можливе.
Норми права, які застосовує суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_1 .
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП полягає у в`їзді на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.
Пунктом 20.5 Правил дорожнього руху передбачено, що рух через переїзд забороняється, якщо:
а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками;
в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.
Згідно з п. 2.3.б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР).
Спростування доводів сторони захисту.
Спростовуючи доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, суд зауважує таке.
Щодо доводів ОСОБА_1 про наявність крайньої необхідності, суд вважає такі безпідставними. Так, відповідно до вищезазначених пунктів ПДР водій проїжджаючи знак 1.27 «Залізничний переїзд із шлагбаумом» та спостерігаючи наявність світлофора перед залізничним переїздом був зобов`язаний врахувати дані обставини та бути готовим до можливої зміни дорожньої обстановки, однак при увімкненні червоного сигналу світлофора, не вжив заходів щодо зупинки автомобіля, а продовжив рух.
Факт проїзду на заборонний світловий сигнал доведено відеозаписом та не заперечується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Неможливість зупинки автомобіля перед шлагбаумом, розташованим на залізничному переїзді не доведена допустимими доказами. Більше того, з долученої ОСОБА_1 фотографії частини дороги перед шлагбаумом /а.с. 19/ вбачається наявність достатнього місця для зупинки автомобіля перед ним. Окрім того, із відеозапису з відео реєстратора поліцейського автомобіля вбачається, що слідом за ОСОБА_1 рухався інший автомобіль приблизно з такою ж швидкістю, однак після увімкнення червоного сигналу світлофора, він без жодних перешкод здійснив поворот ліворуч. Зазначене вказує на можливість ОСОБА_1 також здійснити аналогічний маневр або ж зупинку автомобіля, а не проїжджати на заборонний сигнал через залізничний переїзд.
Таким чином, суд не вбачає в даному випадку вчинення дії в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Твердження ОСОБА_1 про проїзд до моменту увімкнення звукового сигналу не впливає на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, адже п. 20.5.в однаково заборонено рух через переїзд якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал, оскільки рух через переїзд на увімкнений заборонний сигнал світлофора підтверджено відеозаписом.
Доводи про те, що дії поліцейських були упередженими, необ`єктивними та незаконними є надуманими та не підтвердженими матеріалами справи.
Описка в протоколі про адміністративне правопорушення в частині зазначення поряд із п. 20.5.в ПДР, який ОСОБА_1 було порушено, також п. 20.5.а, порушення якого він не вчиняв, не впливає на наявність в нього порушення п. 20.5.в ПДР та не виключає відповідальність за ч. 2 ст. 123 КУпАП.
Затертість посвідчення одного із поліцейських також не є обставиною, яка виключає відповідальність за дане правопорушення.
Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про не ознайомлення його із правами є надуманим, адже у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення наявний його підпис про роз`яснення прав. Більше того, на звороті протоколу про адміністративне правопорушення надруковано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, після яких ОСОБА_1 вчинено напис «не ознайомлений», що свідчить про те, що він їх читав. Також, під час розгляду справи у суді ОСОБА_1 мав можливість скористатися відповідними правами та скористався ними, надавши пояснення, докази та подавши клопотання.
Суд також не бере до уваги твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про недопустимість доказу DVD диску з відеозаписами, оскільки відповідно до положень КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, зокрема такі дані можуть встановлюватися й за допомогою технічних засобів фото- та відеофіксації. Відеозаписи, долучені до матеріалів справи, містять безпосередню фіксацію факту руху транспортного засобу на заборонний світловий сигнал, що має значення для правильного вирішення справи та спілкування із водієм після вчинення правопорушення, а тому є належними доказами. 
Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.
Суд розцінює доводи ОСОБА_1 про невинуватість, як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, не впливають.
Висновки суду.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.
Накладення стягнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 123 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на нього стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що транспортний засіб Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 на праві власності.
Підстави для стягнення судового збору.
Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 665,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч. 1 ст.247 КУпАП - відмовити.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300?2, 300?3 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови проголошений о 16:00 год. 20 липня 2026 року в залі судового засідання в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Суддя О. Ю. Писарев