ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/8136/25 Головуючий суддя І інстанції Власова Ю. Ю.
Провадження № 22-ц/818/2847/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року    м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В., 
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Савченко Олени Олександрівни на рішення Київського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» Південний РРСЦ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» ПІВДЕННИЙ РРСЦ, виходячи з вимог ст. ст. 3, 21, 22, 23, 24, 35 Конституції України, ст. 5 ЦПК України, змінити цифровий номер особового рахунку на прізвище, ім`я, по-батькові та/або серію та номер паспорта, а саме: « ОСОБА_1 та/або НОМЕР_1 »; не вносити особисті дані ОСОБА_1 до електронної системи та застосувати для обробки персональних даних ОСОБА_1 альтернативну (не електронну) форму ведення обліку.
Позов мотивовано тим, що його вірування та релігійні переконання не дозволяють йому отримувати, використовувати ідентифікаційні та реєстраційні номери, які заміняють прізвище, ім`я, по-батькові згідно з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2004 у справі № 2-1493/9-2004 та ухвали від 02.06.2004 Апеляційного суду Харківської області у справі № 22-а-1699/2004. Тому він з 01.07.2004 він не здійснює фінансові операції з використанням цифрової ідентифікації, а також не застосовує ідентифікаційного номера у всіх сферах життя.
Позивач вказує, що 12.05.2025 він звернуся до начальника ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» ПІВДЕНИЙ РРСЦ, згідно Закону України «Про звернення громадян» із заявою про надання наступної інформації: (1) на підставі кого алгоритму формується цифровий номер особового рахунку, який присвоюється з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживача; (2) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено, присвоєння йому рахункового номера для оплати електричної енергії; (3) яка структура та значення мають цифри? Способи їх формування та розшифрування (4) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачена заміна присвоєного йому рахункового номеру, на прізвище, ім`я, по-батькові та серією і номер діючого паспорта; (5) процедури та в якій формі ведеться обробка персональних даних, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про фізичну особу (абонента), яка сплачує за електричну енергію; (6) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачена альтернативність (не електронної) формі ведення обліку нарахувань та оплати за електричну енергію; (7) як та в якій формі здійснюється обмін інформації між організаціями та виконавцями, що співпрацюють при роботі з абонентами; (8) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено не вносити особисті дані споживача до електронної системи, застосовувати для обробки персональних даних альтернативну (не електронну) форму, виключно на паперових носіях?
Згідно відповіді № 04-18/2798 від 26.05.2025, яку отримав позивач та не погодився із нею, вказано, що за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 .
Особовий рахунок - це числовий ідентифікатор, який присвоюється при укладенні договорів про розподіл та постачання електричної енергії, за допомогою якого ідентифікують споживача для проведення розрахунків.
Номер особового рахунку складається з 12-ти знаків та формується наступним чином: перші дві цифри - код підрозділу, інші - порядковий номер в базі даних.
Обробка персональних даних, а саме: збирання, зберігання, використання, поширення здійснюється Товариством відповідно до Закону України «Про захист персональних даних».
Конфіденційна інформація Товариством не поширюється крім випадків визначених чинним законодавством України.
Відповідно до ч. 9 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасникам ринку дозволяється обробка персональних даних для здійснення функцій та повноважень, передбачених цим Законом. Захист персональних даних здійснюється учасниками ринку відповідно до Закону України «Про захист персональних даних».
Відповідно до п. 9.1.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.
Згідно з п. 9.1.2. ККОЕЕ обсяг, формат та порядок обміну (передачі/отримання) даних комерційного обліку визначається регламентами та протоколами інформаційного обміну АКО, а також укладеними договорами між відповідними сторонами інформаційного обміну. Дані комерційного обліку електричної енергії надаються винятково стороні договору та в обсязі, визначеному його умовами.
Товариство у своїй роботі використовує виключно білінгову систему для продажу енергоресурсів «UtilySuite».
04.06.2025 позивач звернувся до директора ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» ПІВДЕННИЙ РРСЦ, згідно Закону України «Про звернення громадян» із заявою, у якій просив надати наступну інформацію: (1) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено, що усе вказано в квитанції ПрАТ «ХАРКІВЕЕРГОЗБУТ» ПІВДЕНИЙ РРСЦ: номер особового рахунку, адреса (назва вулиці, номер будинку, номер квартири), П.І.Б., зареєстровані мешканці, пільговики і т. д. не є персональними даними; (2) яку інформацію поєднує в собі особовий рахунок в електронній системі абонентського обліку про споживача; (3) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено, що особовий рахунок № НОМЕР_2 - це ідентифікатор, який складається з 12 знаків в числовому форматі, доставки рахунку на здійснення виплат за електричну енергію; (4) на підставі якого Закону України або нормативно-правового акту передбачено, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття РНОКПП, реєстрація, поновлення, накопичення, обробка, знищення, адаптування, зміна, реалізація, знеособлення, використання, розповсюдження, передача персональних даних здійснювати не в електронній формі, а виключно а паперових носіях; (5) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП не вносити особисті дані до електронної системи, а усі операції здійснювати виключно на паперових носіях; (6) на підставі якого Закону України або нормативно-правового акту особовому рахунку присвоюється номер, який складається з 12 цифр? Які операції за цим номером здійснюються? На що вказує цей номер; (7) яким законодавством України передбачено, що особовий рахунок є персоніфікованим, і присвоюється з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживача, складається із 12 знаків у числовому форматі? Та чому цих цифр саме 12, а не більше і не менше; (8) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено, формування рахунків на оплату за електричної енергії, та які трактування особового рахунку для кожного споживача; (9) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачена альтернативна форма у виборі ведення обліку нарахувань та оплати за електричну енергію, реєстри, відомості, бухгалтерські матеріали, документи, особові справі, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, обробка персональних даних, здійснювати не в електронної формі, а виключно на паперових носіях; (10) яким Законом України або нормативно-правовим атом передбачено облік фізичної особи (споживача) для сплати за електричну енергію, які відмовляються від прийняття РНОКПП; (11) як та в якій формі ведеться облік фізичної особи (споживача) для слати за електричну енергію, які відмовляється від прийняття РНОКПП; (12) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП, здійснювати порядок ведення електронному реєстру багатоквартирних будинків не в електронній формі, а виключно на паперових носіях; (13) яким Законом України або нормативно-правовим актом передбачено для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП, здійснювати передачу відомостей до електронному реєстру багатоквартирних будинків не в електронної формі, а виключно на паперових носіях?
Згідно відповіді № 04-18/3277 від 18.06.2025, яку отримав позивач та не погодився із нею, вказано, що Товариство споживачам електричної енергії присвоїло 12-ти розрядні номери особового рахунку та звертають увагу, що кількість розрядів у номері особового рахунку визначається самостійно постачальником послуг для проведення розрахунків.
Ідентифікація в білінговій системі для продажу енергоресурсів «UtilySuite» здійснюється за адресою або за номером особового рахунку.
Звертають увагу, що номер особового рахунку не належить до персональних даних особи. Присвоєння особового рахунку здійснюється підприємствами-надавачами житлово-комунальних, телекомунікаційних та інших послуг. У разі припинення надання таких послуг особовий рахунок деактивується.
Реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) - індивідуальний десятизначний унікальний код платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб, який надається фізичним особам та закріплюється за ними протягом усього їхнього життя.
Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером чинного паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.
Відмова від прийняття ідентифікаційного номера фізичної особи не впливає на обробку інформації про нарахування, сплату за спожиту електричну енергію за особовим рахунком споживача електричної енергії.
23.06.2025 позивач звернувся до директора ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» ПІВДЕННИЙ РРСЦ, із заявою, у якій зазначив, що він є православним християнином, хоче залишитися людиною, жити і виконувати свої громадянські обов`язки згідно з релігійними переконаннями. За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2004 у справі № 2-1493/9-2004 р. та ухвали від 02.06.2004 Апеляційного суду Харківської області у справі № 22-а-1699/2004 він відмовилися від прийняття РНОКПП. Виходячи з вимог ст.ст. 3, 21, 22, 23, 24, 35 Конституції України просив змінити цифровий номер особового рахунку на прізвище, ім`я, по-батькові та/або серію та номером паспорта, а саме « ОСОБА_1 та/або НОМЕР_1 ».
Згідно відповіді № 04-18/3532 від 04.07.2025, яку отримав позивач та не погодився із нею, вказано, що у квитанції за червень місяць 2025 на оплату електричної енергії особовий рахунок змінився з 12 № 940002268278 до 18 цифр (6+6+6) № НОМЕР_3 від 01.07.2025.
Особовому рахунку присвоюється номер. За цим номером здійснюється пошук інформації в бухгалтерських записах, документах та базах даних програмного забезпечення. Цей номер вказує на те, хто саме з абонентів здійснив оплату під час обміну даними з банківськими установами, який складається з цифр (максимальна кількість знаків - 18) та може містити крапку.
Номер особового рахунку не належить до персональних даних особи, на відміну від прізвища, ім`я та по-батькові. Отже, цей номер зручно використовувати при обміні інформацією між організаціями, що співпрацюють при роботі з абонентами.
Для своєчасного та коректного зарахування платежів звертають увагу абонентів, що рахунок клієнта складається з 12 цифр, номер якого розміщено на квитанціях.
Законом України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, тобто серія та номер паспорта є персональними даними і не можуть використовуватися для оплати житлово-комунальних послуг замість номера особового рахунку.
У квитанції ПрАТ «ХАРІВЕНЕРГОЗБУТ» ПІДЕННИЙ РРСЦ відкрито один особовий рахунок № НОМЕР_2 для сплати за електричну енергію. Також, вказано у квитанції: номер особового рахунку, адрес (назва вулиці, номер будинку, номер квартири), прізвище, ім`я по-батькові, загальна площа, численність проживаючі, пільговиків і т.д.
Позивач вказує, що хоче залишатися людиною - не товаром, не підконтрольним елементом електронних систем, не об`єктом для експериментів, не напівштучним організмом. Входження у новій тотальній глобальній системі обліку, контролю та управління фізичними об`єктами має велике духовне значення в житті кожної людини.
Позивач вказує, що він є віруючою людиною, хоче жити і виконувати свої громадянські обов`язки згідно з релігійними переконанням, а впровадженні дійсно альтернативної системи обліку за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта; без присвоєння будь-яких номерів, штрих-кодів; без включення до електронних реєстрів, особових прав, відомостях, обліку; без накопичення інформації про нього, окрім тієї, що традиційно мала місце в Україні до 1994 року; облік здійснювати виключно на паперових носіях.
Ідентифікаційний номер кожної окремої людини являється анонімною особистою інформацією. А при пред`явленні її за вимогою в будь-якій установі анонімність втрачається. Технічне використання ідентифікаційного номера дозволяє збирати інформацію про конкретні дії людини, що заборонено законодавством про збір і використання інформації про особисте життя громадян.
Таким чином, позивач вважає, що для повної ідентифікації людини достатньо використовувати персональні паспортні дані.
Також, ОСОБА_1 вказує, що відповідно до ст. 35 Основного Закону, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, без перешкод відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні орди, вести релігійну діяльність. Важливо гарантією цього права є те, що його здійснення може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав свобод інших людей. Конкретне змістовне наповнення цього конституційного права здійснюється шляхом прийняття відповідних законів (п 1, ч. 1 ст. 92 Конституції України).
Позивач вказує, що облік платників податків здійснюється на підставі ПК України. Законодавець, встановлюючи порядок податкового обліку в Україні дійшов висновку, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по-батькові і серією та номер діючого паспорта (ст. 63.3 ПК України). Облік фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової карки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру з прізвищем, ім`ям, по-батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки (ст. 70.1 ПК України).
Крім того, позивач посилається на те, що існує низка експертиз, котрі підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин. 
Серед них, експертиза № 1 (01.11.2010 № 67/5-506) Інституту Електродинаміки Національної Академії Наук України; експертиза № 2 (03.11.2010 № 121-01-2129) Національної Юридичної Академії України ім. Ярослава Мудрого; експертиза № 3 (11.11.2010 № 01-2959) Вінницького Національного аграрного університету; експертиза № 4 (10.12.2012 № 418/1) Вінницького Інституту Міжрегіональної академії управління персоналом; експертиза № 5 (15.12.2010 № 601/07/01) Львівського Регіонального інституту Національної академії державного управління.
У даних експертизах спеціалісти надали детальну аналітичну експерту оцінку соціально-політичних, правових і економних насідків обов`язкової кодифікації населення і творення бази даних громадян. Експерти провідних навчальних закладів дійшли висновку, що присвоєння ідентифікаційних номерів громадянам та обробка персональних в електронному вигляді звужує обсяг прав та порушує їх фундаментальне право на свободу світогляду та віросповідання. Ці модерні аналізи проблемного питання кодування громадян у сучасних умовах розвитку суспільства через призму дотримання їх релігійних прав та свобод мають вагоме значення для вирішення цього спору.
Відсутність реєстраційного номера не може впливати на набуття цивільних прав та обов`язків громадянином України.
Позивач вважає, що відсутність у законодавстві України альтернативи у виборі способу обліку осіб та обов`язковість присвоєння реєстраційних облікових номерів у електронних реєстрах, відомості, особових справах, матеріалах є втручанням у демократичному суспільстві у його релігійні права, а тому таке втручання порушує ст. 9 Конвенції та ст. 3, 8, 35 Конституції України.
Позивач вказує, що за своїми релігійними переконаннями відмовився від ідентифікаційного номера, та відповідно до відмітки в паспорті має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, про що надіслав до Слобідської філії КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заяву, в якій просив вести облік для сплати за теплову енергію, гарячу воду, теплопостачання та постачання гарячої води за прізвищем, ім`ям, по-батькові без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків замість номера особового рахунку.
Позивач категорично заперечує проти присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів, бажає вільно розвиватися за відсутності втручання в його особисте і сімейне життя, вільно сповідувати обрану релігію та вести релігійну діяльність. Однією з умов реалізації його права є небажання і неприпустимість користуватися будь-яким числовими буквено-цифровими, штрих-кодовими, QR-кодовими та біометричними ідентифікаторами. 
Позивач зауважує, що у публічному договорі про надання житлово-комунальних послуг, опублікованому в газеті «СЛОБОДА» від 28.11.2006 № 95/1, та рішеннях виконавчого комітету Харківської міської ради щодо тарифів, питання щодо запровадження особових рахунків також не врегульовано. Нормами чинного законодавства, а також умовами укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, не визначено порядку присвоєння відповідних особових рахунків, а також процедури їх формування. Не врегульовано й процедуру відмови від таких особових рахунків або їх зміну.
Позивач вважає, що всі його дії є цілком обґрунтованими та законними і здійснюються у межах Конституції України.
Таким чином, виходячи із вимог ст.ст. 3, 21, 22, 23, 24, 35 Конституції України, ст. 5 ЦПК України позивач ОСОБА_1 просить зобов`язати ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» ПІВДЕННИЙ РРСЦ змінити цифровий номер його особового рахунку на прізвище, ім`я, по-батькові та/або серію та номер паспорта, а саме: « ОСОБА_1 та/або НОМЕР_1 »; не вносити особисті дані ОСОБА_1 до електронної системи та застосувати для обробки персональних даних ОСОБА_1 альтернативну (не електронну) форму ведення обліку.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати, новим рішенням задовольнити позов .
Скарга мотивована тим, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 відповідач однозначно ідентифікує ОСОБА_1 , а не іншу особу, як споживача електричної енергії. Те, що особовий рахунок присвоюється за певною адресою, не відміняє того факту, що він є ідентифікатором саме споживача.
Судом не взято до уваги правові висновки, на які позивач посилався у відповіді на відзив, не зазначив підстави їх неврахування.
Позивач категорично заперечує проти його ідентифікації за номером присвоєння йому числових ідентифікаторів, бажає вільно розвиватись, за відсутності втручання в його особисте і сімейне життя, вільно сповідувати обрану ним релігію та вести релігійну діяльність. Тому позивач заперечує проти присвоєння йому цифрового ідентифікатора
Вважає, що примушування позивача до присвоєння йому цифрового ідентифікатора, внесення його персональних даних до електронної системи та обробки є по суті примушуванням до відмов від його світогляду, що спричинило шкоду його приватному життю та становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, воно є непропорційним цілям. Які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Харкіенергозбут» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Вказує, що ОСОБА_1 так і не навів жодних нормативно-правових актів, що зобов`язує електропостачальника вести облік особових рахунків споживачів, з урахування їй релігійних переконань. 
Зауважує, що номер особового рахунку не є номером фізичної особи споживача, а є лише реквізитом договору про постачання електричної енергії.
Зазначає, що запитів регулятора (НКРЕКП) в інтересах ОСОБА_1 у товариства не міститься та не надано самим позивачем доказів щодо того, що він звертався до регулятора зі зверненням як цього вимагає чинне законодавство України, зокрема ПРРЕЕ.
Апелянт вимагає від Відповідача вчинення дій, які не передбачені нормативно-правовим регулюванням, при цьому, незважаючи на те, що діяльність Відповідача є ліцензованою, а виконання вимог законодавства перевіряється Регулятором, Апелянтом не надано до суду доказів звернення до НКРЕКП та/або адміністративного суду з відповідними вимогами. Отже, Апелянт обрав неналежний спосіб захисту порушеного (на його думку) права.
Позивач має право обрати іншого електропостачальника, який погодиться на запропоновані ОСОБА_1 умови щодо ідентифікації договору (особового рахунку).
Дії та позиція Апелянта є суперечливою, адже з одно боку він має документи, номер яких складається з цифр, та вільно ними користується (так, наприклад учасники ліквідації аварії на ЧАЕС мають право на пільги), а з іншого боку ОСОБА_1 відмовляється від використання електропостачальником цифрових символів у номері особового рахунку, щоб не сплачувати рахунки за спожиту електричну енергію, та при цьому не бути відключеним.
ОСОБА_1 звернувся до Суду з надуманих підстав, а саме що рахунки за спожиту електричну енергію (підстава для оплати) порушують його права у зв`язку з використанням цифрових значень у реквізитах особового рахунку. При цьому, рахунки містять ПІБ Позивача, окрім самого номеру особового рахунку (договору), що виключає заміну ім`я Позивача на цифровий код.
ПрАТ «Харківенергозбут» не здійснює ідентифікацію Позивача як особи за даним цифровим номером договору (особовим рахунком), а лише реалізовує свій обов`язок ведення реєстру споживачів задля їх ідентифікації згідно до пп. 12 п. 2.3. глави 2 Постанови НКРЕКП від 27.12.2017 № 1469 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу».
Присвоєння ЕІС-коду точці комерційного обліку та особового рахунку ОСОБА_1 жодним чином не порушує права Позивача з огляду на те, що особовий рахунок є унікальним ідентифікаційним номером внутрішнього господарського обліку господарських операцій Товариства, для забезпечення ведення обліку розрахунків за спожиту електричну енергію між Товариством та Споживачем за адресою АДРЕСА_2 .
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Суд своє рішення мотивував наступним.
Позивач обрав неналежний спосіб захисту. Відповідний висновок викладено у постанові ВС від 07.04.2021 у справі № 924/199/20.
З урахуванням тієї обставини, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо вчинення ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» дій, що суперечать нормам правил, затвердженим Регулятором, були заявлені до суду без звернення позивача до Регулятора - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як це визначено згідно п. 8.1.2-8.1.3 ПРРЕЕ, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Об`єктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Суд зазначає, що порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У даній справі позивач звернувся до суду за захистом свободи свого світогляду та віросповідання, які за його твердженнями порушуються внаслідок використання відповідачем для його ідентифікації при наданні послуг особового рахунку у формі 12-значної цифри, а не його паспортних даних, що для позивача є неприпустимим з огляду на його релігійні переконання. По суті позивач бажає внести зміни до договору постачання електроенергії, що замість цифрового номеру його особового рахунку були вказані його паспортні дані.
У випадку податкового обліку, облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією (за наявності) та номером паспорта, до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати податкові платежі за серією (за наявності) та номером паспорта.
Отже, ведення податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП має альтернативне регулювання, зокрема це ПК України, Закон України «Про захист персональних даних», Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», наказ Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 «Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків».
Натомість, учасники ринку електричної, зокрема, постачальник електричної енергії (ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ») діє виключно в межах чинного законодавства, що регулює ринок електричної енергії (Закон України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, ККОЕЕ) та не має альтернативного способу ведення реєстру споживачів, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП.
Відповідно до п. 8.1.2. глави 8.1 розділу VIII ПРРЕЕ споживач у разі порушення його прав та законних інтересів першочергово має звернутись до учасника роздрібного ринку зі зверненням/скаргою/претензією щодо усунення таким учасником порушення та відновлення прав та законних інтересів споживача.
Згідно 8.1.3. глави 8.1 розділу VIII ПРРЕЕ учасник роздрібного ринку, отримавши від споживача звернення/скаргу/претензію, має її зареєструвати та розглянути відповідно до порядку, визначеного цими Правилами. Якщо споживач не погоджується з рішенням, прийнятим за його зверненням/скаргою/претензією, він може оскаржити таке рішення шляхом направлення скарги Регулятору або енергетичному омбудсмену.
Регулятором на ринку електричної енергії в Україні є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Вона здійснює державне регулювання для досягнення балансу інтересів, забезпечення енергетичної безпеки та європейської інтеграції ринків, а також встановлює тарифи на послуги, пов`язані з електроенергією.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» метою, формою діяльності Регулятора та його основними завданнями є:
1. Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: (1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; (2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; (3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; (4) державного контролю та застосування заходів впливу;(5) використання інших засобів, передбачених законом.
Відповідно до п. 72 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, органом зі спеціальним статусом, який відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та Закону України «Про ринок електричної енергії» затверджує та забезпечує дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії, встановлює порядок розрахунків та взаємодії між електропостачальниками і споживачами, здійснює контроль за дотриманням ліцензійних умов та прав споживачів у сфері енергетики, врегульовує спори між учасниками ринку електричної енергії тощо.
Згідно п. 3.1.9 Правил споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
Відповідно до п. 8.1.2. глави 8.1 розділу VIII ПРРЕЕ споживач у разі порушення його прав та законних інтересів першочергово має звернутись до учасника роздрібного ринку зі зверненням/скаргою/претензією щодо усунення таким учасником порушення та відновлення прав та законних інтересів споживача.
Згідно п. 8.1.3 ПРРЕЕ якщо споживач не погоджується з рішенням, прийнятим за його зверненням/скаргою/претензією, він може оскаржити таке рішення шляхом направлення скарги Регулятору або енергетичному омбудсмену.
Судом установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 від 01.01.2019 на позивача ОСОБА_1 на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг як побутовому споживачу. 
За цією адресою з ЕІС - кодом точки комерційного обліку 62Z1426218211381 між сторонами укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 940002268278 від 01.01.2019 (далі – Договір).
Таким чином, Договір між Споживачем та Постачальником є укладеним на підставі фактичного споживання електричної енергії та сплати рахунків Споживачем.
Як вбачається за наданих відповідачем відповідей, Особовий рахунок № НОМЕР_2 відкритий за адресою позивача, але не прив`язаний до його особи, він є унікальним ідентифікаційним номером внутрішнього господарського обліку господарських операцій ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», для забезпечення ведення обліку розрахунків за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема для виключення збігу (плутанини) з іншими споживачами, тобто ідентифікує адресу, за якою надається послуга.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
Згідно ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» також передбачене таке визначення, як ідентифікувати - здійснювати комплекс заходів, що дає змогу виконувати пошук за принципом "один до багатьох", зіставляючи дані (параметри) особи, у тому числі біометричні, з інформацією Реєстру.
Отже, у даному випадку цифрова ідентифікація особового рахунку споживача – є не ідентифікація особи позивача, та не є паспортними даними позивача, а є внутрішній технічний реквізит постачальника послуг, він забезпечує роботу автоматизованих систем обліку, білінгу та взаємодію з оператором системи розподілу електроенергії. Тому само по собі використання цифрового номеру особового рахунку, яке у даному випадку відбувається разом з паспортними даними позивача (його персональними даними), не є істотними умовами договору, а тому апріорі не порушує суверенні права особи та її релігійні переконання, як і номер квартири, чи будинку, в якому мешкає позивач. 
Судом безспірно установлено, що з відповідними запитами до Регулятора (НКРЕКП) позивач не звертався, як цього вимагає чинне законодавство України, зокрема ПРРЕЕ.
Ніяких вимог до Регулятора (НКРЕКП) позивач з цього приводу у даній справі також не заявив.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав недоведеним, що присвоєння ЕІС-коду точці комерційного обліку та зазначення особового рахунку ОСОБА_1 у технічні документації порушує права позивача, - з огляду на те, що особовий рахунок є унікальним ідентифікаційним номером внутрішнього господарського обліку господарських операцій ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», для забезпечення ведення обліку розрахунків за спожиту електричну енергію між ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» та позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стаття 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу думки, совісті та релігії та передбачає наступне.
1.Кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно.
2.Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Отже, право сповідувати свою релігію чи переконання не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте ці обмеження суворо регламентовані. Вони повинні:
1.Бути чітко встановлені законом.
2.Бути «необхідними в демократичному суспільстві».
3.Переслідувати одну з легітимних цілей: інтереси громадської безпеки; охорона публічного (громадського) порядку; захист здоров`я чи моралі; захист прав і свобод інших осіб.
Твердження позивача про те, що його релігійні переконання є щирими та такі, що заслуговують на увагу, підтверджується його попередні звернення до суду щодо заміни номеру РНОКПП його паспортними даними. 
Разом з тим, позивач не пояснив, як може негативно впливати на його релігійні переконання додавання до його паспортних даних, які включають серію та номер паспорта, на що з огляду на вказані рішення судів щодо заміни РНОКПП як видається він погодився для своєї публічної ідентифікації, - ще 12 чи інша кількість цифр його особового рахунку чи ЕІС-коду.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що використання особового рахунку для ідентифікації позивача як споживача послуг відповідача, або чи ЕІС-коду як його комерційної адреси, здійснюється лише з дуже обмеженою метою придбання позивачем послуг відповідача з постачання електроенергії, та є конфіденційною інформацію, яку використовують лише сторони цього договору.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач не надав до суду обґрунтованої інформації про те, що у нього відсутня альтернативна можливість придбати електроенергію в іншого постачальника цих послуг без використання цифрового особового номеру. Як було зазначено вище, позивач з відповідною заявою до державного Регулятора не звертався.
За таких обставин колегія суддів погоджується з тим, що позивач наразі не довів порушення його прав на свободу сповідувати свою релігію чи переконання, тобто втручання у захищене ст. 9 Конвенцією право ним не доведене. Наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, тому колегія суддів їх відхиляє.
За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення в цілому є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Савченко Олени Олександрівни залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 20 липня 2026 року.

Головуючий  В.Б. Яцина.

Судді колегії   Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.