Справа № 347/1594/26
Провадження № 2/347/1161/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
Головуючої – судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 09.09.2025 року за допомогою веб-сайту кредитодавця creditkasa.com.ua було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1598-6460.
Позивач зазначав, що на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у відкритому доступі була розміщена інформація щодо умов укладення кредитного договору, правил надання кредитних коштів, порядку обробки персональних даних, конфіденційності та інших документів, необхідних для ознайомлення клієнтів.
Укладення кредитного договору здійснювалося в електронній формі із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця. Відповідачем було створено заявку на отримання кредиту, пройдено процедуру ідентифікації, отримано доступ до особистого кабінету, ознайомлено з умовами договору та підписано його шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону, зазначений під час реєстрації.
09.09.2025 року між сторонами було укладено кредитний договір №1598-6460, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 365 днів. Умовами договору передбачено сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту.
Позивач зазначав, свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується відповідними документами. Водночас відповідач, отримавши кредитні кошти та частково здійснивши платежі на погашення заборгованості, у подальшому належним чином не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів.
У зв`язку з порушенням умов кредитного договору позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, однак зазначена вимога залишилася без виконання.
Станом на 05.05.2026 року, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1598-6460 від 09.09.2025 року становить 10 516,80 грн, з яких: 4 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 3 916,80 грн — заборгованість за нарахованими процентами; 2 000,00 грн — заборгованість за процентами річних відповідно до ст. 625 ЦК України; 600,00 грн — заборгованість за комісією.
Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та умови укладеного кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1598-6460 від 09.09.2025 року у розмірі 10 516,80 грн, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими.
У відзиві відповідач зазначила, що позивач неправомірно здійснив нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування. Також відповідач вказала на неправомірність включення до розрахунку заборгованості штрафних санкцій у період дії воєнного стану, оскільки законодавством передбачено звільнення позичальників від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за споживчими кредитами. Крім того, відповідач зазначила, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім документом, не підтверджує фактичний розмір боргу та не містить належного розрахунку руху коштів. Посилаючись на наведені обставини відповідач просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх у сукупності та взаємному зв`язку з урахуванням вимог щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або у письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається із копії договору про відкриття кредитної лінії, наданої позивачем (а.с.11-21), 09.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є інформаційно-телекомунікаційною системою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1598-6460.
Відповідно до умов зазначеного кредитного договору (додаток №2), кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 4 000,00 грн строком на 365 календарних днів.
Умови щодо порядку надання кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, а також інших платежів визначені у договорі про відкриття кредитної лінії, Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та Таблиці споживчого кредиту (додаток №3), а також у Паспорті споживчого кредиту (додаток №4).
Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 1,00 % за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів дії договору та 0,74 % за кожен день користування кредитом, починаючи зі 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або до дня фактичного повернення кредитних коштів.
Судом встановлено, що кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Його підписання відповідачем здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора A8772, що підтверджується змістом електронного договору (додаток №2).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, яка передається особі, що прийняла пропозицію укласти електронний договір, та використовується для підтвердження її волевиявлення.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено дії, необхідні для укладення кредитного договору, а саме подано заявку на отримання кредиту, пройдено процедуру ідентифікації, ознайомлено з умовами кредитування та здійснено підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора.
Таким чином, укладення кредитного договору було результатом вільного волевиявлення сторін, а його умови були погоджені сторонами у передбаченій законом електронній формі.
Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується квитанцією про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи (додаток №5) та довідкою про перерахування суми кредиту.
Отже, між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини, за якими сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру кредиту, строку кредитування, порядку користування кредитними коштами, розміру процентної ставки та порядку повернення отриманих коштів.
Наявність та розмір заявленої позивачем заборгованості підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором, а також іншими документами, поданими позивачем на підтвердження виникнення та виконання кредитних зобов`язань.
Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку та він підписаний сторонами.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки кредитний договір між сторонами укладено в електронній формі, порядок його укладення регулюється положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 09.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1598-6460.
Факт укладення кредитного договору підтверджується копією договору про відкриття кредитної лінії №1598-6460, Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та Таблицею споживчого кредиту, а також Паспортом споживчого кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти для задоволення особистих потреб у розмірі 4 000,00 грн строком на 365 календарних днів.
Умовами договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 1,00 % за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів дії договору та 0,74 % за кожен день користування кредитом, починаючи зі 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або до дня фактичного повернення кредитних коштів.
Судом встановлено, що кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора A8772, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, яка використовується для підтвердження прийняття особою пропозиції укласти електронний договір.
Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується квитанцією про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи (додаток №5) та довідкою про перерахування суми кредиту (додаток №6).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1598-6460 від 09.09.2025 року (додаток №7), станом на 05.05.2026 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 10 516,80 грн, з яких:4 000,00 грн — заборгованість за кредитом; 3 916,80 грн — заборгованість за нарахованими процентами; 2 000,00 грн — заборгованість за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України; 600,00 грн — заборгованість за комісією.
Позивачем також було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, що підтверджується копією вимоги та доказами її направлення (додатки №8, №9), однак відповідачем зазначена вимога виконана не була.
Оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявності заборгованості.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, суд виходить із того, що свобода договору не є абсолютною та не може призводити до порушення принципів справедливості, добросовісності та розумності, які відповідно до статей 3, 6, 509, 627 ЦК України є загальними засадами цивільного законодавства.
Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому проценти за користування кредитом мають виконувати компенсаційну функцію — бути платою за фактичне користування кредитними коштами, а не перетворюватися на надмірний та неспівмірний тягар для позичальника.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3 916,80 грн, що майже дорівнює сумі отриманого відповідачем кредиту — 4 000,00 грн. Таким чином, розмір нарахованих процентів становить фактично майже 100 % від суми основного боргу, при цьому сума кредиту є незначною, а строк фактичного користування кредитними коштами та наслідки порушення зобов`язання не свідчать про необхідність покладення на відповідача такого обсягу майнової відповідальності.
Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про стягнення заборгованості необхідно дотримуватися балансу між правом кредитодавця на отримання плати за користування кредитними коштами та обов`язком суду забезпечити справедливість цивільно-правових наслідків порушення зобов`язання.
Застосування передбаченої договором процентної ставки у повному обсязі у спірних правовідносинах призводить до істотного збільшення розміру заборгованості порівняно із сумою фактично отриманого кредиту та фактично покладає на відповідача надмірний фінансовий тягар.
При цьому суд враховує, що відповідач є споживачем фінансової послуги, а кредитний договір було укладено шляхом приєднання до запропонованих кредитодавцем умов, без можливості індивідуального погодження кожної його умови. За таких обставин суд має оцінити не лише формальну відповідність умов договору вимогам закону, а й реальні наслідки їх застосування для сторін.
Суд також бере до уваги правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких при вирішенні спорів щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами суди повинні оцінювати співмірність заявлених до стягнення сум із характером порушення зобов`язання, розміром отриманого кредиту, періодом користування коштами та дотримуватися принципів справедливості, добросовісності та розумності.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір процентів за користування кредитом у сумі 3 916,80 грн є неспівмірним із сумою отриманого кредиту, характером правовідносин та наслідками порушення відповідачем зобов`язання, а тому підлягає зменшенню до 2 000,00 грн.
Таке зменшення не звільняє відповідача від обов`язку виконати взяті на себе договірні зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання плати за фактичне користування кредитними коштами, а лише забезпечує дотримання необхідного балансу прав та законних інтересів сторін.
При цьому суд зазначає, що зменшення розміру процентів здійснюється з метою приведення розміру майнових наслідків порушення зобов`язання у відповідність із принципами цивільного законодавства — справедливості, добросовісності та розумності.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України тадоповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». 
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі№910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми заборгованості, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі 2 000,00 грн та комісії у розмірі 600,00 грн слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених позовних вимог становить 10 516,80 грн. Розмір задоволених позовних вимог становить 6 000,00 грн, що складає 57,05 % від заявленої суми.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 518,90 грн (2 662,40 грн ? 57,05 %).
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 625, 1048–1050, 1054 ЦК України, статтями 133, 141, 263–265, 268 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598, рахунок у форматі IBAN НОМЕР_2 UAH, банк АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) заборгованість за кредитним договором №1598-6460 від 09.09.2025 року у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 518,90 грн (одна тисяча п`ятсот вісімнадцять гривень 90 копійок).
В задоволенні решта позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Суддя: М.І. Крилюк