Унікальний номер справи 754/9968/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/8193/2026
Головуючий у суді першої інстанції І. А. Галась
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

21 липня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю
«Фінпром маркет»

відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року,

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі по тексту ТОВ «Фінпром Маркет», Товариство) звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1935922 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до змісту якого позикодавець - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3750,00 гривень строком на 30 днів з обумовленою сторонами процентною ставкою - 1,99% на день.
Зазначає, що вказаний Договір було укладено шляхом накладення електронного підпису відповідача ОСОБА_1 у вигляді одноразового ідентифікатора.
16.04.2021 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1935922 до Договору позики №1935922, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 1 250,00 грн. Таким чином, загальний розмір Позики становить 5000,00. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису F08YaeQn1Y, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - timenko.tanya@ukr.net) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
Позикодавець на виконання умов Договору позики №1935922 від 11.04.2021 року та Додаткової угоди до Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.
Наведене вище, підтверджується наступним: - Електронною платіжною інструкцією №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 від 11.04.2021 року про перерахування коштів в розмірі 3750,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_1 ; - Електронною платіжною інструкцією №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623 від 16.04.2021 року про перерахування коштів в розмірі 1250,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_1 ; Звертають увагу, що зазначені вище електронні платіжні інструкції/операції є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. 
Згідно листа №11/04/25-21 від 11.04.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжних інструкцій №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 та №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1935922 та додаткової угоди.
Згідно довідок № КД-000020213/ТНПП від 11.04.2025 р. та № КД-000020217/ТНПП від 11.04.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією/ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 11.04.2021 року, сума 3750,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 та 16.04.2021 року, сума 1250,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Враховуючи викладені вище умови Договору позики №1935922 від 11.04.2021, додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 2614,26 грн., заборгованість останньої за договором позики складає 14201,39 грн., зокрема: - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 201,39 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконала ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінпром маркет», що набуло право вимоги за договором позики №1935922 на підставі договору факторингу.
19.11.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021.
03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021.
Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору.
Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16770,49 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11770,49 грн. - сума заборгованості за відсотками.
На підставі викладеного, Товариство просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором позики №1935922 у розмірі 14201,39 грн., яка складається з: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9201,39 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім цього, стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., а також витрати по сплаті судового збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року позов ТОВ «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором № 1935922 від 11.04.2021 року у розмірі 10000 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000 гривень, сума заборгованості за відсотками 5000 гривень, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через предстаника ОСОБА_2 подано до суду апеляційну скаргу. 
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що між сторонами відсутні фактичні договірні відносини, оскільки факт передачі грошових коштів - конститутивний елемент договору позики - не був доведений належними та допустимими доказами.
Отже, відсутність у матеріалах справи банківської виписки по рахунку Позичальника або Кредитора робить факт надання позики недоведеним. Задоволення позову за таких умов є порушенням ст. 77-80 ЦПК України (належність та допустимість доказів).
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність факту укладення Договору позики №1935922 від 11.04.2021 року та Додаткової угоди до нього саме ОСОБА_1 . Цей висновок ґрунтується виключно на односторонніх документах, виготовлених самим Первісним кредитором, без надання об`єктивних технічних доказів ідентифікації особи.
Щодо договору факторингу апелянт зазначає, що позивач не надав суду первинних банківських документів (платіжних доручень, банківських виписок), які б підтверджували оплатність договорів факторингу. За відсутності доказів фінансування (оплати), договори відступлення права вимоги між юридичними особами є або неукладеними, або нікчемними (як удаване дарування). Як наслідок, ТОВ «Фінпром маркет» не довело набуття прав кредитора щодо ОСОБА_1 , а отже, є неналежним позивачем у справі. Суд першої інстанції, задовольнивши позов неналежного позивача, допустив грубе порушення норм матеріального права.
Апелянт звертає також свою увагу на ту обставину, що рішення суду в частині стягнення відсотків у розмірі 5 000,00 грн є неправомірним, оскільки базується на нарахуваннях поза межами строку дії договору (порушення висновків ВП ВС у справі № 444/9519/12), перевищує максимально можливу суму договірних відсотків за 30 днів (2 985 грн), легалізує несправедливі умови договору, що порушують права споживача.
ТОВ «Фінпром маркет» подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача. 
Зазначає, що посилання відповідача на не укладання договору позики №1935922 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (SxCwKqXS1N), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення такого договору шляхом вчинення дій зазначених вище.
Зауважує, що твердження відповідачки про ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 2 614,26 грн. (12.05.2021 - 113,89 грн., 12.05.2021 - 734,24 грн., 14.06.2021 - 1 766,13 грн.), що у свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачкою коштів за договором позики та його укладання.
Отже, доводи відповідачки про безпідставне нарахування заборгованості за процентами є необгрунтованими, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2.7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику - не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить відповідачку.
ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідачка наполягає на доводах своєї апеляційної скаги та заперечує доводи позивача щодо обгрунтованості заявлених позовних вимог.
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Також підтверджено відступлення права вимоги до ОСОБА_1 .
При вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважав, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 5000 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту.
З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може та зазначає наступне.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1935922 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України « Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1 вказаного договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахуваня на банківський картковий рахунок позивчальника, а позичальник зоббов`язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів у день закінчення стрку позики, або достроково, або сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 15).
Згідно умов надання позики, сума позики 3 750,00 грн., строк позики 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 2, 70 % в день. Дата повернення кредиту - 11 травня 2021 року.
Вказаний договір позики №1935922 від 11 квітня 2021 року підписаний одноразовим ідентифікатором SxCwKqXS1N.
Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1935922 від 11.04.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 3 750, 00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 0c3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380від 11.04.2021, яка є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.
Згідно довідки № КД-000020213/ТНПП ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією/ТОВ ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 11.04.2021, сума 3 750,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу 0c3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору позики позики №1935922 у порядку, визначеномустаттею 12 Законом України « Про електронну комерцію».
Згідно п. 1 додаткової угоди визначено, що на підставі звернення позичальника здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця. Позичальник збільшує суму наданої позичальнику позики 3 750,00 на 1250,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5 000,00 грн. 
Пунктоом 3 додаткової угоди втизначено, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання позичальником зобов`язань за договором сума позики перераховується на умовах договору.
Позикодавець на виконання п.1 додаткової угоди до договору позики №1935922 від 16.04.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 1 250, 00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 04lddaa0-0cal-4lcc-bcae-05fcdbd57623 від 16.04.2021, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.
Згідно довідки № КД-000020217/ТНПП ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією/ТОВ ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 16.04.2021, сума 1 250,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу 04lddaa0-0cal-4lcc-bcae-05fcdbd57623. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Колегія суддів вважає, що вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свого обов`язку за кредитним договором №1935922 від 11 квітня 2021 року.
Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.
19.11.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021 р. (Договір факторингу №1911 від 19.11.2021 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 19.11.2021 р. - додається ).
03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021, що підтверджується Договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023.
Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору, що підтверджується Додатками №4 та №5 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 та Договору факторингу №1911 від 19.11.2021.
Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 16770,49 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11770,49 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Отже, сторонами зазначених вище договорів факторингу погоджено, що підтвердженням переходу права грошової вимоги до Боржників стосовно портфеля проблемної заборгованості є підписані сторонами додатки №4 та №5 до Договору факторингу. 
Відповідно до Реєстрів прав вимог за договорами факторингу № 1911 від 19.11.2021 та №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «Фінпром маркет»  набуло права грошової вимоги за договорами позики в тому числі до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстрів прав вимог.
Таким чином, момент переходу права грошової вимоги за Договорами факторингу № 1911 від 19.11.2021та №030423-ФК від 03.04.2023є підписання додатків №4 та №5 до договору. 
Крім того, в матеріалах справи міститься Акт про взаємні розрахунки за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 та №030423-ФК від 03.04.2023 наданий позивачем, як доказ відсутності заборгованості за відповідними договорами факторингу, тобто в матеріалах справи наявний документ, підписаний директором/ уповноваженою особою попереднього кредитора про відсутність заборгованості Фактора перед Клієнтом за відповідними договорами факторингу.
Підтвердження оплати за договорами факторингу № 1911 від 19.11.2021 та №030423-ФК від 03.04.2023 для суду у даній справі немає вирішального значення, адже у даній справі, сторони за договором факторингу визначили, що моментом переходу права грошової вимоги є підписані сторонами додатки №4 та №5 до Договору факторингу №1911від 19.11.2021 та №030423-ФК від 03.04.2023.
Верховним Судом у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) зробив висновок, що перевіряти перерахунок коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги/факторингу необхідно у випадку якщо зазначеним договором визначений момент набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.
Таким чином, у разі якщо договором факторингу визначено - момент переходу права грошової вимоги з дня оплати ціни за договором факторингу та позивачем не надані відповідні докази то в такому випадку у суду дійсно наявні підстави для відмови у позові. Проте у даній справі момент переходу права грошової вимоги є підписання додатків до договору та прийняття реєстру прав вимог які передаються.
Щодо актів звірки про відсутність заборгованості за договорами факторингу № 1911 від 19.11.2021 та № 030423-ФК від 03.04.2023 слід зазначити наступне.
У постанові Верховного Суду у справі №910/1389/18 встановлено, що підписання акту звірки уповноваженими особами є доказом, що свідчить про визнання заборгованості у разі її наявності. Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач не позиціонував акт звірки як первинний бухгалтерський документ, а надав як доказ відсутності заборгованості за відповідними договорами факторингу, тобто в матеріалах справи наявний документ, підписаний директором/уповноваженою особою попереднього кредитора про відсутність заборгованості Фактора перед Клієнтом за відповідними договорами факторингу.
Надані позивачем вищезазначені докази підтверджують факт передачі ТОВ «Фінпром маркет» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №1935922 від 11.04.2021.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту.
Однак, колегія суддів не може у повній мірі погодитися із розміром стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №1935922 від 11.04.2021.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість останнього за договором позики, на думку позивача, складає 14 201, 39 грн., яка складається 5 000,00 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу та 9 201, 39 грн. - сума заборгованості за відсотками.
На підтвердження розміру заборгованості позивач подав розрахунок суми заборгованості за договором позики №1935922 від 11.04.2021.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ця правова позиція в подальшому застосована Верховним Судом при вирішені інших судових справ, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 300/438/18.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Сторонами було погоджено строк дії позики (строк договору) 30 днів по 11 травня 2021 року.
Слід зауважити, що додатковою угодою до договору позики №1935922 від 11.04.2021 строк дії договору позики не продовжено.
Разом з тим, як вбачається з розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», останнім нараховувалися проценти і поза межами строку дії договору, а саме по 02 квітня 2023 року, в подальшому відсотки за договором нараховувалися ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» по 28.05.2025.
Враховуючи, що договором позики визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право нараховувати відповідачці передбачені цим договором відсотки за користування грошовими коштами.
Виходячи із суми позики у розмірі 5 000,00 грн., узгодженої сторонами процентної ставки та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за договором позики №1935922 від 11.04.2021 року за період з 11 квітня 2021 року по 11 травня 2021 року становить 2 860, 65 грн.
Нарахування кредитодавцем процентів за період після 11 травня 2021 року не відповідають вимогам закону, а відтак підстави для іх стягнення відсутні.
Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, ОСОБА_1 сплачено на погашення заборгованості по кредиту 2 614, 26 грн., отже оскільки апеляційний суд дійшов висновку щодо стягнення заборгованості по процентах в межах строку дії договору, отже сплачені відповідачкою кошти слід зарахувати на відшкодування відсотків за договором, таким чином заборгованість за відсотками за договором позики становить 246,49 грн. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні, загальна сума стягнутої з відповідачки за рішенням суду заборгованості за договором підлягає зменшенню з 10 000, 00 грн до 5 246,49 грн з вищевказаних підстав.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позову Товариством було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 894, 92 грн, (5 246,49 х 2422,40/14 201,39). За таких обставин, суд змінює рішення суду першої інстанції і в цій частині, зменшує розмір стягнутого с ОСОБА_1 на користь Товариства судового збору з 2 422, 40 грн до 894, 92 грн. 
Окрім того, слід зменшити витрати на правничу допомогу (стягнуті з відповідачки на користь Товариства) пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з 2 000,00 грн до 1 293,02 грн. (5 246,49 х 3 500,00/14 201,39).
За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено 2 906, 88 грн. судового збору. З Товариства на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 381, 79 грн. (5 246,49 х 2 906, 88 /10 000 = 1 525, 09 ; 2 906,88 - 1 525,09 = 1 381,79) за подачу апеляційної скарги, оскільки суд частково задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року змінити, зменшити суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості з 10 000,00 грн. до 5 246,49 грн., зменшивши суму стягнутої з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості за відсотками з 5 000,00 грн. до 246, 49 грн. 
Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» судового збору з 2 422, 40 грн. до 894, 92 грн. та витрат на правничу допомогу з2 000,00 грн до 1 293,02 грн.
В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року  залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (ЄДРПОУ:43311346, 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9 А, офіс 204) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 381, 79 грн.  

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна