МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2026 р. | № 400/2675/25
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом | Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,
до відповідача | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
про | стягнення податкового боргу у сумі 391 041,45 грн,

ВСТАНОВИВ:
Позивач Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 391041,45 грн.
?У подальшому позивач подав уточнену позовну заяву (заяву про зменшення позовних вимог), у якій просив стягнути з відповідача податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваного фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300), у загальному розмірі 193 185,81 грн на користь місцевого бюджету Синюхинобрідської сільської територіальної громади.
?Обґрунтовуючи позовні вимоги, контролюючий орган вказав, що за відповідачем обліковується податковий борг, який виник на підставі прийнятих податкових повідомлень-рішень (форма «Ф») від 20.01.2023 № 0000380-2413-1409 за податкові періоди 2017, 2018 та 2019 років. Позивач зазначив, що відповідачу було виставлено податкову вимогу від 10.12.2020 № 33207-13, однак сума грошового зобов`язання добровільно сплачена не була, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку відповідно до статей 87, 95 Податкового кодексу України. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості перед Первомайською ТГ позивач зняв у зв`язку з відкликанням відповідних ППР після подання відповідачем заяви про застосування пільги.
Ухвалою суду від 24.03.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання.
?Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що нарахування податку є повністю безпідставним та протиправним з огляду на наступне, зазначені об`єкти нерухомості за номенклатурою є пташниками (комплекс нежитлових будівель пташників № 1– 5 загальною площею понад 4400 кв.м у с. Синюхин Брід), що згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення» та відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України звільнені від оподаткування;
?Позивачем грубо порушено 1095-денний строк давності нарахування податкових зобов`язань, встановлений п. 102.1 ст. 102 ПК України, оскільки ППР за 2017– 2019 роки винесені лише 20 січня 2023 року;
?28 грудня 2019 року вказане майно було передано до статутного капіталу ТОВ «Синюха Агроптах» (код ЄДРПОУ 43434208) за нотаріально посвідченим актом приймання-передачі, просить в задоволенні позову відмовити.
?Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини:
? ОСОБА_1 перебував у статусі власника комплексу нежитлових будівель сільськогосподарського призначення (пташники № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 загальною площею 4427,0 кв.м), розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .
?20 січня 2023 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийняло щодо відповідача податкові повідомлення-рішення (форма «Ф») № 0000380-2413-1409 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:?за 2017 рік — у сумі 9 894,73 грн;?за 2018 рік — у сумі 164 817,21 грн; за 2019 рік — у сумі 18 473,87 грн.
?Загальна сума неузгодженого відповідачем нарахованого боргу, заявлена до стягнення згідно з уточненою позовною заявою, становить 193 185,81 грн.
?Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд виходить з такого.
?Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
?Згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (міжгосподарські комбікормові заводами, тваринницькі комплекси, птахофабрики, овочесховища тощо).
?Правова природа застосування даної нормативної пільги неодноразово була предметом дослідження Верховного Суду.
?Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 820/1801/17 сформовано сталий правовий висновок, відповідно до якого для застосування звільнення від оподаткування, передбаченого пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, визначальними є два ключові критерії:
?Функціональне/цільове призначення об`єкта нерухомості відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (належність до підкласу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення»);
?Використання майна безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (або за своїм безпосереднім спеціалізованим призначенням).
?Суд зазначає, що спірні об`єкти нерухомого майна є пташниками (будівлями птахофабрики/птахівництва) і за всіма технічними паспортами та правовстановлюючими документами віднесені до спеціалізованих будівель сільськогосподарського призначення (код 1271).
?Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанови від 16.12.2020 у справі № 820/1900/17 та від 20.04.2022 у справі № 804/4636/16), обов`язок доказування фактів використання таких спеціалізованих об`єктів не за призначенням або їх вибуття зі сфери сільськогосподарського використання покладається саме на суб`єкта владних повноважень.
?Позивачем у порядку ст. 77 КАС України не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження того, що пташники відповідача використовувалися у будь-якій іншій (не сільськогосподарській) комерційній діяльності або змінили свій статус. Отже, нараховуючи податкові зобов`язання щодо вказаних об`єктів за 2017– 2019 роки, ДПС діла поза межами та супереч приписам пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

?Крім цього, самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову є порушення контролюючим органом строків давності нарахування податкового зобов`язання.
?Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.
?Відповідно до пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Водночас обов`язок ДПС щодо винесення ППР за звітний рік обмежений тим самим строком давності в 1095 днів з дня закінчення відповідного звітного податкового періоду.
?Як встановив суд, спірні податкові повідомлення-рішення за 2017, 2018 та 2019 роки винесені ГУ ДПС у Миколаївській області лише 20 січня 2023 року.
?Суд відкидає можливі посилання позивача на зупинення строків давності в порядку п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України (карантинний мораторій), оскільки відповідно до правової позиції КАС Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 380/7750/21, дія мораторію щодо зупинення перебігу строків давності поширюється виключно на ті строки, перебіг яких не закінчився станом на 18 березня 2020 року (дата набрання чинності Законом України № 533-IX).
?Граничний строк нарахування податку за 2017 рік сплив до 18 березня 2020 року, а отже, застосування мораторію до строків, які вже спливли, є протиправним. Щодо періодів 2018– 2019 років винесення рішень у 2023 році без здійснення належної процедури перевірок та звірок також відбулося поза межами правового поля.
?Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача (у справах за позовом ДПС — на позивача).
?Позивач суб`єкт владних повноважень не виконав покладений на нього обов`язок доказування та не довів перед судом законність нарахування спірного податкового боргу. За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ГУ ДПС у Миколаївській області та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 код ЄДРПОУ 44104027) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу у сумі 193185,81 грн - відмовити. 
2.Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко