ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2026 р. м. Київ Справа № 911/3657/25
Господарський суд Київської області в складі 
головуючого судді  Христенко О.О.
за участю секретаря Марценюк О.М.
розглянувши справу № 911/3657/25
за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави
до 1. Бучанської міської ради, м. Буча Київська область
2. ОСОБА_1 , м. Буча Київська область
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Бучанська дитяча школа мистецтв імені Левка Ревуцького, м. Буча, Київська область
2. Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, м. Буча, Київська область
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та повернення частини нежитлового приміщення

представники учасників справи:
прокурор: Буковчаник Є. І., посвідчення №082971 від 13.10.2025
від відповідача 1: Галдецька Ю. В., виписка з ЄДР
від відповідача 2: Харченко Я. К., паспорт серія НОМЕР_1 
від третіх осіб: не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Бучанської міської ради (далі - відповідач 1) та до ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та повернення частини нежитлового приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Бучанської міської ради Київської області від 15.10.2024 № 4917-64-VIII затверджено перелік об?єктів комунальної власності міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2024-2025 роках. 
Рішенням Бучанської міської ради від 28.01.2025 № 5207-71-VIII у пункті 1 затведжено умови продажу об?єкту малої приватизації - частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Буча, вулиця Михайла Гориня, буд. 2 загальною площею 24,4 м кв., що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади.
Рішенням Бучанської міської ради від 24.02.2025 № 5247-72-VIII аукціон в електронній формі № SPE001-UA-20250208-01964 з продажу об?єкта малої приватизації комунальної власності Бучанської міської територіальної громади - частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2 загальною площею 24,4 м кв., який було призначено на 18.02.2025, визначено таким, що не відбувся, у зв`язку з чим вирішено здійснити продаж об?єкта приватизації шляхом викупу майна ОСОБА_2 за запропонованою нею ціною - 893 300,00 грн.
За результатами прийнятого рішення та електронного аукціону, 14.03.2025 між ОСОБА_1 та Бучанською міською радою було укладено Договір купівлі-продажу 2/10 частки, яка становить 24,4 кв.м. громадського будинку, частини будівлі адмінкорпусу, загальною площею 1056,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Буча, вул. Михайла Гориня, 2.
Натомість, на переконання прокурора, вищезазначені дії прямо суперечать вимогам ч. 3 ст. 80 Закону України “Про освіту”, абз. 4 ч. 3 ст. 27 Закону України “Про позашкільну освіту” та Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», тому прокурор звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: 
визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради прийняті в межах процедури приватизації від 15.10.2024 № 4917-64-VIII «Про затвердження Переліку об?єктів комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2024-2025 роках»;
визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 28.01.2025 № 5207-71-VIII «Про затвердження умов продажу об?єкта комунальної власності Бучанської міської територіальної громади - частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Буча, вулиця Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 м кв.»;
визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 24.02.2025 № 5247-72-VIII «Про продаж об?єкта малої приватизації шляхом викупу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 »; 
визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/100 частки, яка становить 24,4 м кв., громадського будинку, частини адмінкорпусу загальною площею 1056,4 м кв., що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Буча, вул. Михайла Гориня, будинок 2, від 14.03.2025, укладений між Бучанською міською радою Київської області та ОСОБА_2 ;
зобов`язати ОСОБА_3 повернути 2/100 частки, яка становить 24,4 м кв., громадського будинку, частини адмінкорпусу загальною площею 1056,4 м кв., що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Буча, вул. Михайла Гориня, будинок 2, власнику - Бучанській міській раді Київської області.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2026 постановлено відкрити провадження у справі № 911/3657/25, розгляд справи здійснювати за привалами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.02.2026, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Бучанську дитячу школу мистецтв імені Левка Ревуцького та 2. Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради.
13.02.2026 через систему “Електронний суд” до Господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2553/26), за змістом якого міська рада просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи на те, що адміністративна будівля, яка є предметом Договору купівлі-продажу від 14.03.2025 - 2/100 частки, яка становить 24,4 м.кв. громадського будинку, частини будівлі адмінкорпусу, загальною площею 1056,4 м.кв., що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, м. Буча, вул. Михайла Гориня, будинок 2, за своїм функціональним призначенням не є закладом освіти, станом на день продажу спірного об`єкта нерухомого майна зазначене майно не перебувало на балансі жодного державного чи комунального закладу освіти та не включалося до мережі закладів освіти, нежитлове приміщення площею 24,4 кв.м. фактично ніколи не використовувалося для здійснення навчально-виховного процесу та не було задіяне у забезпеченні освітньої діяльності та не виконувало жодних функцій, пов`язаних із реалізацією освітніх програм. Окремо відповідач 1 зазначає про неефективно обраний прокурором спосіб захисту із зверненням до суду з вимогою про повернення спірного нерухомого майна. Відповідач 1 також зазначає, що звернення прокурора з даним позовом не ґрунтується на передбачених законом підставах, а відтак участь прокуратури у цій справі є необґрунтованою та такою, що виходить за межі повноважень, визначених Конституцією та законами України.
16.02.2026 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2663/26) заперечення в якому зводяться до того, що у спірному приміщенні ніколи не розміщувалися державні або комунальні заклади освіти, а нежитлове приміщення ніколи не використовувалося для здійснення навчально-виховного процесу. При цьому, відповідач 2 звертала увагу суду, що спірне майно було придбано відповідно до чинного законодавства з дотриманням процедури приватизації та на підставі результатів аукціону.
Ухвалою суду від 18.02.2026 підготовче засідання було відкладено на 11.03.2026.
03.03.2026 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшла відповідь (вх. № 3610) на відзив відповідачів 1 та 2, в якій прокурор не погоджуючись з позицією відповідачів зазначає про те, що належність спірного приміщення до майна закладів освіти підтверджується свідоцтвом про право комунальної власності на нерухоме майно САА№655040 від 21.02.2005 на будівлю загальною площею 1056,4 м кв. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2 (номер відомостей про речове право: 52850387 від 04.12.2023). Крім того, прокурор зазначає, що у самих рішеннях Бучанської міської ради від 15.10.2024 № 4917-64-VIII, від 28.01.2025 № 5207-71-VIII, від 24.02.2025 №5247-72-VIII вказано, що приватизації підлягає саме приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького.
Також, прокурор вказував, що в Законі України «Про освіту» чітко визначено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
Ухвалою суду від 11.03.2026 закрито підготовче провадження у справі № 911/3657/25 та призначено її до розгляду по суті на 06.04.2026.
В засіданні суду 06.04.2026 судом оголошувалась перерва до 06.05.2026.
В судовому засіданні 06.05.2026 закінчивши стадію судових дебатів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, призначивши дату й час його проголошення на 18.05.2026 о 10:20, про що постановив ухвалу від 06.05.2026.
Під час розгляду справи, прокурор підтримував позовні вимоги вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.
Представники відповідачів заперечували проти позовних вимог вважаючи такі не обґрунтованими, не підтвердженими доказами, а отже такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву. 
Представники третіх осіб в жодне засідання суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлені належним чином в порядку, визначеному статтею 242 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в електронні кабінети третіх осіб. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:
15.09.1999 було зареєстровано юридичну особу - Школу мистецтв ім. Левка Ревуцького, яка розташована за адресою: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Будьоного, буд. 2.
Рішенням Бучанської селищної ради Київської області від 07.10.2004 р. № 1024-34-IV “Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, № 2, що в селищі Буча” було передано на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлю площею 1066,9 кв.м в селищі Буча по вул. Будьонного, буд. 2 для облаштування школи мистецтв, починаючи з 15.10.2004 р.
Право комунальної власності територіальної громади селища Буча в особі Бучанської селищної ради на будівлю площею 1066,9 кв.м в селищі Буча по вул. Будьонного, буд. 2 було зареєстровано 21.02.2005 р. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно CAA№ 655040.
Постановою Верховної Ради України від 09.02.2006 р. № 3434-IV “Про віднесення селища міського типу Буча Ірпінської міської ради Київської області до категорії міст обласного значення” селище міського типу Буча Ірпінської міської ради Київської області віднесено до категорії міст та надано йому статус міста обласного значення.
Рішенням Бучанської міської ради від 25.06.2015 р. № 2282-72-VI “Про перейменування існуючих вулиць в м. Буча Київської області”, зокрема, вирішено перейменувати вулицю Будьонного на вулицю Михайла Гориня.
Відповідно до інвентаризаційної справи № 2652 на будинок № 2 по вулиці Будьонного (Гориня) в місті Буча Київської області до переліку найменувань за номером вказаної будівлі входять: "центр дитячої творчості (А), гараж (В), огорожа (№ 1, 2), замощення (1), власником майна є територіальна громада селища Буча в особі селищної громади".
Частина нежитлового приміщення площею 24,9 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця Будьонного (наразі вул. Михайла Гориня), будинок 2, є безпосередньо приміщенням, розташованим в будівлі Школи мистецтв, власником якої є територіальна громада селища Буча в особі селищної ради.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 та 1.5 статуту Школи мистецтв, затвердженого рішенням Міської ради від 05.08.2022 № 3094-32-VІII, Школа належить до системи позашкільної освіти, є початковою ланкою спеціалізованої мистецької освіти. Школа є позашкільним навчальним закладом, мистецькою Школою, яка надає початкову мистецьку освіту, знання, формуючи уміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та її інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної та громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров?я вихованців, учнів і слухачів у позаурочний та поза навчальний час.
Пунктом 1.2 статуту Школи визначено, засновником Школи є Бучанська міська рада. Засновник здійснює фінансування Школи, її матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування. Школа належить до комунальної власності територіальної громади м. Буча.
Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 15.10.2024 № 4917-64-VIII «Про затвердження Переліку об?єктів комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2024-2025 роках» затверджено перелік об?єктів комунальної власності міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2024-2025 роках.
Згідно додатку до рішення Бучанської міської від 15.10.2024 № 4917-64-VIII до вказаного переліку включено - частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2 площею 24,4 м кв.; спосіб приватизації - аукціон. 
Рішенням Бучанської міської ради від 28.01.2025 № 5207-71-VIII «Про затвердження умов продажу об?єкта комунальної власності Бучанської міської територіальної громади - частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Буча, вулиця Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 м кв.» затверджено умови продажу об?єкту малої приватизації - частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 м кв., що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади (п. 1).
Пунктом 3 рішення від 28.01.2025 № 5207-71-VIII визначено затвердити протокол засідання аукціонної комісії для продажу об?єкта малої приватизації комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Буча, вулиця Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 м кв.
08.02.2025 Бучанською міською радою Київської області оголошено про проведення аукціону на електронному майданчику Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівліонлайн» щодо приватизації частини нежитлового приміщення площею 24,4 м.кв., що знаходиться на першому поверсі чотирьохповерхової будівлі Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького, яка перебуває на балансі Бучанської міської ради та розташована за адресою: Київська область, м Буча, вул. Михайла Гориня, 2.
13.02.2025 ФОП Харченко Я.К. звернулась із заявою на участь у приватизації об?єкта малої приватизації та щодо ознайомлення з об?єктом приватизації.
20.02.2025 затверджено протокол про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20250208-01964, яким визначено учасника, що подав заяву на участь в електронному аукціоні - ФОП Харченко Я.К.
Рішенням Бучанської міської ради від 24.02.2025 № 5247-72-VIII «Про продаж об`єкта малої приватизації шляхом викупу, що розташований за адресою: м. Буча, вул. Михайла Горин, 2» вирішено: 1. Аукціон в електронній формі № SPE001-UA-20250208-01964 з продажу об??єкта малої приватизації комунальної власності Бучанської міської територіальної громади - частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 кв.м., який було призначено на 18.02.2025, вважати таким, що не відбувся. Здійснити продаж об`єкта приватизації шляхом викупу Харченко Яною Костянтинівною за запропонованою нею ціною - 893 300,00 грн. без ПДВ.
14.03.2025 за результатами аукціону в електронній формі (протокол № SPE001-UA-20250208-0196414.03.2025) між Бучанською міською радою Київської області та Харченко Яною Костянтинівною було укладено Договір купівлі-продажу.
Так , за умовами пп. 1.1 договору Бучанська міська рада, як продавець за результатами аукціону в електронній формі (протокол № SPE001-UA-20250208-0196414.03.2025 від 18.02.2025) передає у власність Харченко Яни Костянтинівни, як покупця 2/100 частини, яка становить 24,4 кв.м. громадського будинку, частини будівлі адмінкорпусу, загальною площею 1 056,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Гориня Михайла, 2, а покупець в своє чергу приймає таке приміщення та має сплатити його вартість за ціною та на умовах, визначених договором.
Відчужене майно належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Бучанської міської ради 21.02.2025 (п. 1.2 договору).
Продаж майна здійснюється за ціною 893 300,00 грн, що встановлена за результатами протоколу про результати електронного аукціону від 18.02.2025.
Слід зазначити, що питання використання частини приміщення Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького в порушення ч. 4 ст. 80 Закону України “Про освіту” під розміщення салону краси було предметом судового розгляду за позовами органів прокуратури (справи Господарського суду Київської області № 911/1645/21, № 911/1630/22 та № 911/686/25).
Рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 911/1645/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 та постановою Верховного Суду від 07.06.2022 визнано недійсним договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади № 9, укладений 12.11.2020 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Харченко Яну Костянтинівну ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) звільнити частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24,9 кв.м, вартістю 596 597,00 грн, розташованого за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2, згідно договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної № 9, укладеного 12.11.2020 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною та повернути вказану частину нежитлового приміщення балансоутримувачу - Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради (08292, Київська область, місто Буча(пн), вулиця Героїв Майдану, 15, ідентифікаційний код 26473919) за актом приймання-передачі.
Рішенням Господарського суду Київської області від 22.02.2022 у справі № 911/1630/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 визнано недійсним договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади № 43, укладений 02.07.2021 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Харченко Яну Костянтинівну звільнити частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24,9 кв.м, розташованого за адресою Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), № 2, та повернути вказану частину нежитлового приміщення балансоутримувачу - Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради за актом приймання-передачі.
Рішенням Господарського суду Київської області від 21.08.2025 у справі № 911/686/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 закрито провадження у справі № 911/686/25 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади № 17 від 13.05.2024 р., укладеного між Бучанською міською радою (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12, код 04360586) та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ), та про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) повернути частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького площею 24,4 кв.м, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, власнику та балансоутримувачу - Бучанській міській раді (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12, код 04360586) (спірний договір було розірвано за згодою сторін); визнано незаконним та скасувано рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII “Про внесення змін до рішення Бучанської селищної ради № 1024-34-ІV від 07.10.2004 “Про передачу на баланс відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі”.
Вважаючи передачу частини будівлі школи мистецтв на підставі договору купівлі-продажу незаконною, прокурор звернувся до суду з позовом у даній справі.
Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави у даній справі суд відзначає таке.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України “Про прокуратуру”. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).
Отже, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 дійшла висновків про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
21.10.2025 прокурор звернувся до Бучанської міської ради із листом № 24-1585вих-25, в якому зазначав про наявність обґрунтованих підстав для вжиття прокуратурою заходів представницького характеру, спрямованих на захист інтересів держави, у зв`язку з чим просив надати інформацію щодо підстав прийняття рішення від 15.10.2024 № 4917-64-VIII та вилучення приміщення школи мистецтв ім.. Левка Ревуцького.
Звертаючись з позовом до суду, прокурор зазначив, що Бучанською міською радою, як власником та розпорядником майна Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, не вжито заходів для захисту та поновлення порушених інтересів держави у сфері освіти, спрямованих, в тому числі, на визнання недійсним спірного договору, повернення майна балансоутримувачу та скасування рішення про передачу даного майна.
Пунктом 1.5 Статуту Школи визначено, що головною метою Школи є забезпечення реалізації права дитини та доступність, здобуття позашкільної освіти у межах державних вимог до навчання і виховання у позаурочний та позанавчальний час.
Статтею 4 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Враховуючи наведене, прокурор самостійно визначив, що у цьому випадку порушення інтересів держави полягає в незаконному, нецільовому використанні приміщення навчального закладу, загрозі збереження наявної мережі навчальних закладів та їх матеріально-технічної бази, а також забезпечення належних умов навчання, фізичного, психічного, соціального, духовного інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності.
Таким чином, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності під час вирішення суспільно значимого питання щодо припинення незаконного, нецільового використання приміщення навчального закладу, що створює загрозу збереженню його матеріально-технічної бази, та щодо повернення такого приміщення з метою подальшого використання для задоволення освітніх потреб дітей, забезпечення організації навчально-виховного процесу.
Вказані обставини свідчать про наявність підстав для застосування прокурором наданих Конституцією України і Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо представництва інтересів держави у суді. 
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» саме територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, скорочувати обсяги доходів місцевих бюджетів, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.
При цьому, за ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада села, селища, міста є первинним суб?єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень.
Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 16 цього Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб?єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
В контексті спірних правовідносин, інтереси держави полягають не тільки у захисті порушених майнових прав окремої територіальної громади, які не мають загальнодержавного характеру, але одночасно направлені на забезпечення належного виконання функцій держави на конкретній території у сфері освіти, що реалізуються у визначених законом порядку та спосіб.
Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи, не підпорядковані ієрархічно іншим суб?єктам влади, і будь-який державний контроль за діяльністю органів та посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, у межах повноважень і засобами, передбаченими Конституцією та законами України, без втручання органів державної влади у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень та без делегування таким органам прав на судовий захист інтересів держави й відповідної територіальної громади (державна реєстрація якої в установленому законом порядку не проведена).
Таким чином, за загальним правилом, здійснювати захист інтересів держави в особі Бучанської міської територіальної громади мала б насамперед Бучанська міська рада Бучанського району Київської області.
Однак, саме Бучанською міською радою прийняті спірні рішення та укладено договір.
Зазначене свідчить про неналежне управління міською радою вказаним приміщенням навчального закладу комунальної форми власності в інтересах територіальної громади міста для забезпечення потреб дітей у позашкільній освіті, у збереженні вказаного нерухомого майна та забезпеченні користування майном за його цільовим призначенням.
У зв?язку з викладеними обставинами вказаний орган місцевого самоврядування визначено відповідачем у цій справі та пред?явлено до нього позовні вимоги.
Будь-якого іншого суб?єкта владних повноважень, окрім Бучанської міської ради Київської області, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції щодо належного володіння та розпорядження майном навчального закладу комунальної власності м. Буча як самостійним об?єктом цивільних правовідносин, тобто до компетенції якого був би віднесений захист законних інтересів держави у даному випадку не визначено.
Проте, для того, щоб цивільні права територіальної громади не залишились незахищеними, Конституцією України передбачено окремий самостійний тип представництва - представництво прокурором інтересів держави в суді.
Таке представництво не є різновидом ні загального, ні процесуального представництва в їх класичному розумінні, а його метою є підсилення гарантій захисту інтересів суспільства, українського народу, територіальних громад та держави під час здійснення судочинства.
У постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Отже, оскільки Бучанська міська рада не вчинила жодних дій для виправлення допущеного порушення, у цій справі має бути відповідачем за пред?явленими матеріально-правовими вимогами.
Водночас, оскільки Бучанську міську раду визначено відповідачем у спірних правовідносинах та саме до неї пред`явлено відповідні матеріально-правові вимоги, за відсутності іншого суб?єкта, уповноваженого на звернення з відповідним позовом до суду, на підставі вимог ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 53, 55 ГПК України, наявні виключні підстави для звернення з цим позовом до суду прокурора як самостійного позивача.
Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази в їх сукупності, вивчивши позиції учасників процесу та заслухавши пояснення їх представників, суд відзначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Частиною 1 статті 169 Цивільного кодексу України визначено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Відповідно до ст. 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ст. 318 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.
Згідно з ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
У відповідності до статті 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.
Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов?язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенція державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти визначені положеннями Закону України “Про освіту”.
Освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об?єднаного спільними цінностями культурою, та держави.
Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, і талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей i необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.
У відповідності до статті 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.
За змістом ст. 1 Закону України “Про освіту” заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність (п. 6); освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей (п. 16); освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті (п. 17); освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання (п. 18); спеціальні закони - закони України "Про дошкільну освіту", "Про повну загальну середню освіту", "Про позашкільну освіту", "Про професійну освіту", "Про фахову передвищу освіту", "Про вищу освіту" (п. 26).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України “Про освіту” законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку..
За приписами статті 10 Закону України “Про освіту” невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України “Про освіту” засновник закладу освіти зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов. 
Відповідно до статті 1 Закону України “Про позашкільну освіту” позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти; освітня діяльність закладу позашкільної освіти - процес надання знань, формування вмінь і навичок з різних напрямів позашкільної освіти, розвитку інтелектуальних і творчих здібностей, фізичних якостей відповідно до задатків та запитів особи.
Згідно зі статтею 2 Закону України “Про позашкільну освіту” законодавство України про позашкільну освіту базується на Конституції України і складається із Закону України "Про освіту", цього Закону, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інших нормативно-правових актів.
За приписами статті 4 Закону України “Про позашкільну освіту” позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України “Про освіту”, цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні. 
Державна політика у сфері позашкільної освіти здійснюється на принципах: доступності позашкільної освіти громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; фінансування державних та комунальних закладів позашкільної освіти відповідно до їх структури; добровільності вибору типів закладів позашкільної освіти, форм позашкільного навчання і видів діяльності; науковості; світського характеру освіти у державних і комунальних закладах позашкільної освіти; правового і соціального захисту вихованців, учнів і слухачів в їх прагненні до вільного, різнобічного розвитку особистості; інших принципах, визначених Законом України "Про освіту" (ст. 9 Закону України “Про позашкільну освіту”).
Частиною другою статті 9 Закону України “Про позашкільну освіту” визначено, що державна політика у сфері позашкільної освіти спрямована на збереження та розвиток мережі державних та комунальних закладів позашкільної освіти без права їх перепрофілювання, перепідпорядкування, злиття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду, концесію, відчуження (продажу) землі, майна.
Частиною першою статті 10 Закону України “Про позашкільну освіту” визначено, що центральні та місцеві органи виконавчої влади, у сфері управління яких перебувають заклади позашкільної освіти та які проводять діяльність у сфері позашкільної освіти, здійснюють управління діяльністю зазначених закладів освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності.
Державне управління позашкільною освітою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, органи місцевого самоврядування, як це визначено частиною другою статті 10 Закону України “Про позашкільну освіту”.
Державний нагляд (контроль) у сфері позашкільної освіти здійснюється відповідно до Закону України “Про освіту” (частина четверта стаття 10 Закону України “Про позашкільну освіту”).
Відповідно до частини шостої статті 10 Закону України “Про позашкільну освіту” визначено, що місцеві органи виконавчої влади тa органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції, серед іншого затверджують обсяги фінансування комунальних позашкільних навчальних закладів, забезпечують збереження і зміцнення матеріально-технічної бази позашкільних навчальних закладів, розвиток їх мережі, ефективне використання закріплених за ними земельних ділянок.
Відповідно до статті 27 Закону України “Про позашкільну освіту” заклад позашкільної освіти володіє, користується і розпоряджається майном, земельною ділянкою відповідно до законодавства України.
Для здійснення навчально-виховної роботи закладам позашкільної освіти надаються в користування або в оренду спортивні об`єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безоплатно або на пільгових умовах. Порядок надання зазначених об`єктів у користування або в оренду визначається відповідними місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.
Вимоги до матеріально-технічної бази позашкільного навчального закладу визначаються відповідними будівельними, протипожежними і санітарно-гігієнічними нормами, правилами облаштування та утримання позашкільного навчального закладу, навчальними планами та програмами.
До матеріально-технічної бази закладу позашкільної освіти належать приміщення, споруди, обладнання, засоби зв`язку, транспортні засоби, земельні ділянки, рухоме і нерухоме майно, що перебуває у його власності або у повному господарському віданні, оперативному управлінні, орендоване чи надане йому засновником (власником).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України “Про освіту” до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Згідно з ч. 3 ст. 80 Закону України “Про освіту” основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків відчуження майнових об`єктів, що належать до основних фондів, у порядку, визначеному законами України "Про управління об`єктами державної власності", "Про місцеве самоврядування в Україні", та інших випадків, встановлених законом.
Частиною четвертою статті 80 Закону України “Про освіту” встановлено імперативну законодавчу вимогу, згідно якої об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Таким чином, згідно приписів частини четвертої статті 80 Закону України “Про освіту” обов`язковим є використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто пов`язаність з навчально-виховним (освітнім) процесом.
Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» визначено, що законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об?єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» до об?єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об?єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизації не підлягають заклади освіти, що фінансуються з державного бюджету.
Вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» законодавець визначає обов?язкове використання об?єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов?язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання.
Матеріалами справи підтверджено, що Школа мистецтв є позашкільним навчальним закладом, засновником якої є Міська рада. Даний позашкільний навчальний заклад належить до комунальної власності територіальної громади м. Буча.
Відповідно до Інвентаризаційної справи № 2652 на будинок № 2 по вулиці Будьонного (на даний час вул. Михайла Гориня) в місті Буча Київської області, частина нежитлового приміщення площею 24,4 кв.м., розташованого за адресою Київська область, місто Буча, вулиця Будьонного (на даний час вул. Михайла Гориня), буд. 2, є безпосередньо приміщенням, розташованим в будівлі Школи мистецтв.
Згідно даних з ЄДР господарська діяльність ФОП Харченко Я.К. пов`язана з наданням послуг перукарнями та салонами краси, про що вказують коди КВЕД зазначені при її державній реєстрації, як фізичної особи-підприємця, а саме: КВЕД 96.02 - надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); КВЕД 47.75 - роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах. В судових засіданнях Харченко Я.К стверджувала, що в спірному приміщенні знаходиться салон краси.
Суд зазначає, що майно (приміщення) позашкільних навчальних закладів, до яких відноситься Школа мистецтв, повинно використовуватись лише та виключно для забезпечення освітнього процесу та здійснення освітньої діяльності відповідним суб`єктом освітньої діяльності.
Отже, в порушення імперативних вимог ч. ч. 3, 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», ч. 6 ст. 25 Закону України «Про освіту» Бучанською міською радою прийнято рішення в межах процедури приватизації від 15.10.2024 № 4917-64-VIII «Про затвердження переліку об?єктів комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2024-2025 роках», від 28.01.2025 № 5207-71-VIII «Про затвердження умов продажу об?єкта комунальної власності Бучанської міської територіальної громади - частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Буча, вулиця Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 м кв.», від 24.02.2025 № 5247-72-VIII «Про продаж об?єкта малої приватизації шляхом викупу, що розташований за адресою: м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2», якими вилучено приміщення Школи з матеріально-технічного бази навчального закладу, а тому зазначені рішення підлягають визнанню незаконними та скасуванню.
Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно із статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 215 вказаного Кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Враховуючи наведене, правочин, укладений з порушенням, які прямо суперечать вимогам ч. 3 ст. 80 Закону України “Про освіту”, абз. 4 ч. 3 ст. 27 Закону України “Про позашкільну освіту” та Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» підлягає визнанню недійсним.
Поруч з цим, визнання недійсним правочину є правовим наслідком повернення цього приміщення в порядку і на умовах, які встановлені законом, а позовні вимоги, в цій частині є похідними від вимог про визнання договору недійсним.
Враховуючи викладене вище, вимога прокурора про зобов`язання ОСОБА_3 повернути 2/100 частки, яка становить 24,4 м кв., громадського будинку, частини адмінкорпусу загальною площею 1056,4 м кв., що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Буча, вул. Михайла Гориня, будинок 2, власнику - Бучанській міській раді Київської області підлягає задоволенню.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі “Трофимчук проти України”).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). 
Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради прийняті в межах процедури приватизації від 15.10.2024 № 4917-64-VIII «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2024-2025 роках».
3. Визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 28.01.2025 № 5207-71-VIII «Про затвердження умов продажу об?єкта комунальної власності Бучанської міської територіальної громади - частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Буча, вулиця Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24,4 м кв.».
4. Визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 24.02.2025 № 5247-72-VIII «Про продаж об?єкта малої приватизації шляхом викупу, що розташований за адресою: м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2».
5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/100 частки, яка становить 24,4 м кв., громадського будинку, частини адмінкорпусу загальною площею 1056,4 м кв., що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Буча, вул. Михайла Гориня, будинок 2, від 14.03.2025, укладений між Бучанською міською радою Київської області та ОСОБА_2 .
6. Зобов?язати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) повернути 2/100 частки, яка становить 24,4 м кв., громадського будинку, частини адмінкорпусу загальною площею 1056,4 м кв., що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Буча, вул. Михайла Гориня, будинок 2, власнику - Бучанській міській раді Київської області.
7. Стягнути з Бучанської міської ради (08292, Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 12, код ЄДРПОУ 04360586) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, код ЄДРПОУ 02909996) 17 197 (сімнадцять тисяч сто дев`яносто сім) грн. 75 коп судового збору.
8. Стягнути з Харченко Яни Костянтинівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, код ЄДРПОУ 02909996) 8 113 (вісім тисяч сто тринадцять) грн 75 коп. судового збору
Видати накази. 
Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано - 10.09.2026 

Суддя О.О. Христенко