ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/11420/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного фонду досліджень України, Наукової ради Національного фонду досліджень України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Наукової ради Національного фонду досліджень України, затверджене протоколом №3 від 22.01.2026, у частині накладення обмежувальних заходів та відсторонення ОСОБА_1 від участі у конкурсних відборах Національного фонду досліджень України, від здійснення експертизи проєктів, поданих на конкурси НФДУ, та входження до складу комісії конкурсу строком на п`ять років;
- визнати протиправним та скасувати рішення Національного фонду досліджень України, затверджене протоколом №9 від 26.02.2026, у частині ненадання гранту за проєктом 2025.07/0249 під науковим керівництвом ОСОБА_1 та відмови в укладанні з переможцем конкурсу Інститутом біології клітин НАНУ договору про надання грантової підтримки для виконання ОСОБА_1 наукового дослідження;
- зобов`язати Національний фонд досліджень України укласти договір з ОСОБА_1 як з переможцем конкурсу «Передова наука в Україні 2026-2028», реєстраційний номер проєкту 2025.07/0249, назва проєкту «Ідентифікація молекулярних мішеней тіосемікарбазонів нового покоління: від in silico до in vivo», на умовах та в обсягах фінансування, визначених відповідно до рішення Наукової ради НФДУ, затвердженого протоколом №39 від 30.12.2025.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є науковим керівником наукового проєкту за реєстраційним номером 2025.07/0249, поданого на конкурс «Передова наука в Україні 2026-2028». Рішенням Наукової ради Національного фонду досліджень України, затвердженим протоколом №39 від 30.12.2025, цей проєкт визнано таким, що рекомендується до реалізації за рахунок грантової підтримки, та затверджено обсяг його фінансування. 27.01.2026 Дирекція Фонду надіслала йому пакет договірної документації із вимогою підготувати документи для укладення договору. Разом з тим 30.01.2026 йому надіслано лист Фонду №2-10/182 від 30.01.2026, з якого він дізнався, що рішенням Наукової ради від 22.01.2026 (протокол №3) до нього застосовано обмежувальні заходи у вигляді відсторонення від участі у конкурсних відборах строком на п`ять років через наукову публікацію 2019 року. У подальшому рішенням, оформленим протоколом №9 від 26.02.2026, відмовлено у наданні гранту за його проєктом та в укладенні договору. Позивач вважає ці рішення протиправними. Зазначає, що Порядок конкурсного відбору не наділяє наукову раду Фонду повноваженнями знімати заявки з розгляду чи відмовляти в укладенні договору, оскільки таке повноваження належить комісії конкурсу, яка жодних негативних рішень щодо нього не ухвалювала. Стверджує, що процедуру конкурсу було завершено затвердженням його результатів, що наділило його статусом переможця та породило легітимні очікування на укладення договору. Указує на неможливість одночасного існування рішення про відсторонення від 22.01.2026 та листа Дирекції від 27.01.2026 про підготовку договірної документації, що, на його думку, свідчить про ухвалення рішення «заднім числом» і про порушення принципу належного урядування. Наполягає, що Фонд володів інформацією про його публікації ще з 2023 року, що підтверджується протоколом №1 від 15.01.2026, а тому обмеження застосовано за неповідомлення відомостей, які Фонду вже були відомі. Також зазначає, що йому не було запропоновано подати уточнену інформацію в порядку абз.3 п.19 Порядку конкурсного відбору. Просить задовольнити позов повністю.
Від відповідача, Національного фонду досліджень України, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень на позов представником відповідача зазначено, що учасником конкурсу був не позивач, а Інститут біології клітини Національної академії наук України, тоді як позивач був науковим керівником проєкту. 28.05.2025 позивач від імені учасника конкурсу подав заявку та проставив у Автоматизованій системі «Конкурс проєктів НФДУ» відмітку про ознайомлення з Етичними принципами та про те, що на момент подання заявки вимоги цього Положення ним не порушувались, тоді як у 2019 році він мав спільну публікацію з представником тимчасово окупованої території України. Відповідач зазначає, що виявлення у поданих учасником конкурсу документах недостовірних відомостей є підставою для зняття заявки з розгляду протягом усього строку конкурсного відбору, а перевірка дотримання Етичних принципів не охоплюється попередньою перевіркою заявок на відповідність формальним ознакам. Стверджує, що рішення від 22.01.2026 ухвалене в межах повноважень наукової ради на підставі п.14 Етичних принципів, а рішення від 26.02.2026 - на підставі п.30 Порядку конкурсного відбору та розділу VI Умов конкурсу. Указує, що позивач не оспорює ні факт наукової співпраці, ні Етичні принципи, ні Умови конкурсу. Наголошує, що лист Дирекції від 27.01.2026 мав організаційно-технічний характер і не свідчить про ухвалення рішення «заднім числом». Зазначає, що легітимних очікувань у позивача виникнути не могло, оскільки стороною договору про надання грантової підтримки є установа-переможець, а не науковий керівник, а вимога про зобов`язання укласти договір є неефективним способом захисту та не передбачена КАС України. Крім того, звертає увагу, що Наукова рада Фонду є колегіальним органом управління Фонду, не є юридичною особою та не є суб`єктом владних повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 03.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 17.07.2026 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача, Національного фонду досліджень України, про закриття провадження у справі; цією ухвалою суд встановив, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому доводи відзиву в цій частині повторній оцінці не підлягають.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
18.04.2025 Національний фонд досліджень України оголосив конкурс проєктів з виконання наукових досліджень «Передова наука в Україні 2026-2028». Умови проведення Національним фондом досліджень України конкурсу проєктів з виконання наукових досліджень «Передова наука в Україні 2026-2028» (далі - Умови конкурсу) затверджені рішенням наукової ради Фонду від 13.03.2025 (протокол №12).
Згідно з п.2.1 розділу ІІ Умов конкурсу учасниками конкурсу (установа/організація/підприємство), від імені якої подається заявка, можуть бути заклади вищої освіти, наукові установи (підприємства, організації) будь-якої організаційно-правової форми та форми власності. Цим же пунктом визначено, що науковий керівник проєкту несе відповідальність за достовірність інформації, що міститься в заявці та доданих до неї документах; виявлення у поданих учасником конкурсу документах недостовірних відомостей є підставою для зняття заявки з розгляду протягом усього строку конкурсного відбору; під час подання заявки на конкурс та реалізації проєкту автори (виконавці) проєкту повинні дотримуватись вимог Положення про дотримання принципів наукової етики та запобігання конфлікту інтересів під час проведення конкурсних відборів, наукової і науково-технічної експертизи проєктів та розгляду заявок на одержання грантової підтримки, що подаються до Національного фонду досліджень України за напрямами грантової підтримки Національного фонду досліджень України, яке включає в тому числі розділ щодо недопущення співпраці з представниками країни-агресора та тимчасово окупованих територій; порушення цих вимог є підставою для відхилення заявки.
28.05.2025 позивач як науковий керівник проєкту від імені учасника конкурсу - Інституту біології клітини Національної академії наук України - подав через Автоматизовану систему «Конкурс проєктів НФДУ» заявку №2025.07/0249 на тему «Ідентифікація молекулярних мішеней тіосемікарбазонів нового покоління: від in silico до in vivo».
Як вбачається з наданої відповідачем роздруківки заявки в Автоматизованій системі «Конкурс проєктів НФДУ», під час її подання позивачем проставлено відмітку такого змісту: «Підтверджую, що я ознайомлений(на) зі змістом Положення про дотримання принципів наукової етики та запобігання конфлікту інтересів під час проведення конкурсних відборів, наукової і науково-технічної експертизи проєктів та розгляду заявок на одержання грантової підтримки, що подаються до Національного фонду досліджень України (далі - Положення). Підтверджую, що на момент подання заявки на одержання грантової підтримки за проєктом мною не порушувались вимоги Положення, а у разі визнання проєкту переможцем Конкурсу зобов`язуюсь дотримуватись вимог Положення під час реалізації проєкту».
Станом на дату подання заявки чинним було Положення про дотримання принципів наукової етики та запобігання конфлікту інтересів під час проведення конкурсних відборів, наукової і науково-технічної експертизи проєктів та розгляду заявок на одержання грантової підтримки, що подаються до Національного фонду досліджень України, схвалене рішенням наукової ради Фонду (протокол засідання №21 від 25.08.2023) у редакції рішення наукової ради Фонду від 21.09.2023 (протокол №24) (далі - Етичні принципи у редакції 2023 року).
Протоколом комісії конкурсу «Передова наука в Україні 2026-2028» від 30.12.2025 №30 затверджено перелік проєктів, що рекомендуються до реалізації за рахунок грантової підтримки Фонду.
Рішенням наукової ради Фонду, оформленим протоколом №39 від 30.12.2025, затверджено перелік проєктів, що рекомендуються до реалізації за рахунок грантової підтримки Фонду, із зазначенням рекомендованого обсягу фінансування проєкту за роками, до якого за порядковим номером 28 включено проєкт 2025.07/0249 (установа-переможець - Інститут біології клітини НАН України, науковий керівник - Панчук Ростислав Русланович) із загальним обсягом фінансування 6744000,00 грн, у тому числі 2988000,00 грн у 2026 році.
Із протоколу №1 засідання наукової ради Фонду від 15.01.2026 вбачається, що головуюча поінформувала членів наукової ради про те, що за результатами попереднього розгляду було знято з розгляду заявки, в яких виявлено науковців, які мали факти спільних публікацій з представниками держави-агресора або тимчасово окупованих територій, а також про те, що під час опрацювання затверджених комісією конкурсу результатів виявлено наукового керівника проєкту Р.Панчука, якого було усунуто під час проведення конкурсних процедур за попереднім конкурсом «Спільні українсько-швейцарські проєкти з виконання наукових досліджень: Конкурс проєктів 2023» за спільні публікації з представниками держави-агресора. За результатами обговорення наукова рада вирішила створити спеціальну тимчасову комісію для ретельного ознайомлення з усіма наявними матеріалами та інформацією, поданою Р.Панчуком для участі у конкурсі «Передова наука в Україні 2026-2028», для підготовки та надання обґрунтованого висновку для прийняття науковою радою рішення на наступному засіданні.
Згідно з протоколом №1 засідання спеціальної тимчасової комісії Фонду від 19.01.2026 комісія дійшла висновку, що при розгляді наукових публікацій позивача встановлено факт його співпраці з представниками держави-агресора, а саме: у науковій статті «Bilobrov, V., Sokolova, V., Prylutska, S., Panchuk, R., Litsis, O., Osetskyi, V., Evstigneev, M., Prylutskyy, Y., Epple, M., Ritter, U., Rohr, J. A Novel Nanoconjugate of Landomycin A with C60 Fullerene for Cancer Targeted Therapy: In Vitro Studies. Cel. Mol. Bioeng. 12, 41-51 (2019)» серед співавторів зазначено ОСОБА_2 , який у той час працював в установі під назвою «Севастопольский государственный университет» у м.Севастополі на території окупованого Криму. Комісія також указала на виявлення ще трьох статей у співавторстві позивача з Evstigneev M. та рекомендувала науковій раді накласти на позивача обмежувальні заходи щодо співпраці з Фондом терміном на 5 років, а також утриматися від надання йому гранту в межах конкурсу «Передова наука в Україні 2026-2028» у поточному році. У цьому ж протоколі зафіксовано, що в поточній редакції Етичних принципів вказано, що автори проєктних заявок, у яких є спільні публікації з ознаками неприпустимої співпраці, мають право подавати свої аргументи чи виправдання разом із заявкою.
Рішенням наукової ради Фонду, оформленим протоколом №3 від 22.01.2026, вирішено відсторонити ОСОБА_1 від участі у конкурсних відборах Національного фонду досліджень України, від здійснення експертизи проєктів, поданих на конкурси НФДУ, та входження до складу комісії конкурсу строком на п`ять років. Із тексту протоколу вбачається, що підставою для такого рішення стали встановлені факти порушення вимог розділу 14 Етичних принципів, а також висновок про те, що позивач не заявив про наявні у нього публікації з представниками тимчасово окупованих територій України у своєму резюме та під час подачі документів через Автоматизовану систему «Конкурс проєктів НФДУ» особисто поставив відмітку про ознайомлення з Етичними принципами, що, на думку наукової ради, свідчить про свідоме надання ним недостовірної інформації Фонду.
27.01.2026 Дирекція Фонду надіслала директору Інституту біології клітини Національної академії наук України лист, у якому повідомила про початок процесу укладання договорів про надання грантової підтримки з переможцями конкурсу 2025 року, назвала переможцями конкурсу «Передова наука в Україні 2026-2028» проєкти цього Інституту за реєстраційними номерами 2025.07/0152 та 2025.07/0249, навела вимоги до підготовки пакета договірної документації та визначила термін подачі проєкту договору про надання грантової підтримки із додатками до нього для винесення його на розгляд наукової ради - до 12.02.2026. Того ж дня на електронну адресу позивача надіслано лист аналогічного змісту із зразками договірної документації та повідомленням про попередній обсяг фінансування проєкту на 2026 рік.
30.01.2026 позивачу через сервіс електронного документообігу «Вчасно» надіслано лист Фонду №2-10/182 від 30.01.2026 за підписом голови Фонду, яким повідомлено про застосування до нього рішенням наукової ради від 22.01.2026 (протокол №3) обмежувальних заходів у вигляді відсторонення від участі у конкурсних відборах строком на п`ять років. Документ отримано та переглянуто позивачем 30.01.2026.
Рішенням наукової ради Фонду, оформленим протоколом №9 від 26.02.2026, вирішено не надавати грант за проєктом 2025.07/0249 (науковий керівник - Р.Панчук) та відмовити в укладанні з переможцем конкурсу Інститутом біології клітин НАНУ договору про надання грантової підтримки для виконання Р.Панчуком наукового дослідження. Із тексту протоколу вбачається, що підставою для такого рішення стало те, що станом на день засідання офіційно встановлений факт наукової співпраці Р.Панчука з представниками тимчасово окупованих територій України ним не спростовано, а також висновок наукової ради про те, що за наявності встановленого факту такої співпраці надання його проєкту гранту у 2026 році та укладення договору про надання грантової підтримки суперечитиме вимогам Умов конкурсу.
Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 №848-VIII (далі - Закон №848-VIII) Національний фонд досліджень України є державною бюджетною установою, основним завданням якої є грантова підтримка фундаментальних наукових досліджень у галузі природничих, технічних, суспільних та гуманітарних наук, а також прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок за пріоритетними напрямами розвитку науки і техніки.
Згідно з ч.7 ст.49 Закону №848-VIII порядок конкурсного відбору та фінансування Національним фондом досліджень України проектів з виконання наукових досліджень і розробок розробляється Науковою радою Національного фонду досліджень України, погоджується наглядовою радою Національного фонду досліджень України та затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.16 Положення про Національний фонд досліджень України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2018 №528 (далі - Положення №528), наукова рада Фонду є колегіальним органом управління Фондом.
Згідно з п.19 Положення №528 наукова рада Фонду розробляє, зокрема, положення про дотримання принципів наукової етики та запобігання конфлікту інтересів під час проведення конкурсних відборів, наукової і науково-технічної експертизи проектів та розгляду заявок на одержання грантової підтримки, що подаються до Фонду, а також порядок конкурсного відбору та фінансування проектів Фондом; за поданням наукових рад секцій Фонду затверджує тематичні напрями та умови проведення конкурсного відбору Фондом проектів і результати конкурсного відбору Фондом проектів.
Відповідно до п.28 Положення №528 дирекція Фонду забезпечує виконання рішень наукової ради Фонду, прийнятих у межах її повноважень, та забезпечує технічну і організаційну підтримку проведення та організації конкурсів Фондом.
Процедуру проведення Фондом конкурсного відбору та фінансування проектів визначено Порядком конкурсного відбору та фінансування Національним фондом досліджень проектів з виконання наукових досліджень і розробок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1170 (далі - Порядок №1170).
За визначенням, наведеним у п.3 Порядку №1170, учасник конкурсу - фізична або юридична особа будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, яка виявила бажання брати участь у конкурсі та якою подано заявку та документи, необхідні для участі в конкурсі; грантоотримувач - переможець конкурсу, з яким укладено договір про надання грантової підтримки.
Згідно з абз.1 п.19 Порядку №1170 дирекція Фонду в рамках забезпечення організаційної підтримки проведення та організації конкурсів Фондом з наступного робочого дня після закінчення строку подання заявок здійснює їх перевірку на відповідність формальним ознакам.
Абзацом 3 п.19 Порядку №1170 передбачено, що у разі встановлення під час попередньої перевірки фактів відсутності у поданих учасником конкурсу документах інформації, визначеної умовами конкурсу, дирекція Фонду повідомляє учаснику конкурсу технічними засобами електронних комунікацій про необхідність подання протягом трьох робочих днів з дати повідомлення уточненої інформації.
Відповідно до абз.6 п.19 Порядку №1170 комісія конкурсу протягом 10 робочих днів з дати закінчення остаточної перевірки дирекцією Фонду заявок на відповідність формальним ознакам здійснює їх попередній розгляд щодо відповідності умовам конкурсу, зокрема критеріям, визначеним науковою радою Фонду, виявлення у поданих учасником конкурсу документах недостовірних відомостей.
Згідно з абз.8 п.19 Порядку №1170 виявлення у поданих учасником конкурсу документах недостовірних відомостей є підставою для зняття заявки з розгляду протягом усього строку конкурсного відбору.
Відповідно до п.26 Порядку №1170 результати конкурсу затверджуються науковою радою Фонду.
Згідно з абз.1 п.30 Порядку №1170 після ухвалення Фондом рішення про надання гранту у відповідному році (відповідних роках) між Фондом і переможцем конкурсу укладається договір про надання грантової підтримки, в якому визначаються необхідні умови для реалізації проекту, в тому числі щодо відповідальності грантоотримувача за невиконання або несвоєчасне виконання ним своїх зобов`язань.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.
Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення наукової ради Фонду, оформленого протоколом №3 від 22.01.2026, суд зазначає наступне.
Як випливає зі змісту протоколу №3 від 22.01.2026, єдиною правовою підставою застосування до позивача обмежувальних заходів наукова рада Фонду визначила розділ (пункт) 14 Етичних принципів. Жодних інших норм у рішенні не наведено.
Судом встановлено, що чинна редакція Етичних принципів схвалена рішенням наукової ради Фонду (протокол від 18.12.2025 №36) та погоджена рішенням наглядової ради Фонду (протокол засідання від 05.01.2026 №1). Саме ця редакція п.14 передбачає, що встановлення факту наукової співпраці з представниками держави-агресора, тимчасово окупованих територій України та офіційно пов`язаними з ними юридичними чи фізичними особами є підставою для прийняття Фондом рішення про відсторонення відповідної особи від участі у конкурсному відборі (виключення зі складу комісії конкурсу, відсторонення від здійснення експертизи проєктів тощо), про зняття з розгляду відповідної заявки на одержання грантової підтримки під час попереднього розгляду заявок та на будь-якому етапі процесу конкурсного відбору, у випадку, якщо відповідна особа входить до складу авторів проєкту, а також про інформування наукового керівника проєкту щодо необхідності виключення відповідної особи зі складу виконавців. Ця ж редакція встановлює, що обмежувальні заходи Фонду щодо осіб, які мали факти наукової співпраці з представниками держави-агресора, тимчасово окупованих територій України та офіційно пов`язаними з ними юридичними чи фізичними особами, втрачають чинність через 5 років після їх накладання, але не раніше закінчення режиму воєнного стану в Україні.
Натомість Етичні принципи у редакції 2023 року, які були чинними на час подання позивачем заявки 28.05.2025 та на час проведення конкурсних процедур, у п.14 визначали лише те, що наукова співпраця учасників конкурсного відбору проєктів з представниками країни-агресора, тимчасово окупованих територій та офіційно пов`язаними з ними юридичними чи фізичними особами не допускається та є порушенням принципів наукової етики, встановлювали ознаки такої співпраці і закріплювали право осіб, до яких застосовані відповідні критерії, надати обґрунтовані докази щодо відсутності фактів співпраці. Ця редакція п.14 не передбачала ані відсторонення особи від участі у конкурсних відборах, від здійснення експертизи проєктів чи входження до складу комісії конкурсу, ані будь-якого строку дії таких заходів.
Отже, обмежувальні заходи у тому виді та на той строк, у який їх застосовано до позивача, запроваджені актом Фонду, який набув чинності вже після вчинення позивачем тих дій, що поставлені йому у вину, - як після опублікування статті 2019 року, так і після подання заявки 28.05.2025 та після завершення конкурсних процедур.
Суд звертає увагу на те, що за змістом ч.1 ст.58 Конституції України нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Застосування до особи заходу обмежувального характеру, який на час вчинення відповідних дій не був передбачений жодним актом, суперечить наведеній конституційній вимозі та принципу юридичної визначеності. Відтак рішення наукової ради Фонду від 22.01.2026 ухвалене не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у розумінні п.1 ч.2 ст.2 КАС України.
Разом з тим суд враховує, що чинна редакція п.14 Етичних принципів, на яку послалася наукова рада Фонду, передбачає, що питання про встановлення факту недотримання чи порушення Етичних принципів в частині співпраці з представниками держави-агресора, тимчасово окупованих територій України та офіційно пов`язаними з ними юридичними чи фізичними особами розглядається щодо кожного конкретного випадку з урахуванням наданих обґрунтованих письмових пояснень, а повторний розгляд випадків, які містять ознаки такої співпраці, які вже розглядалися Фондом і щодо яких Фонд вже прийняв рішення, не допускається.
Як підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом №1 засідання наукової ради Фонду від 15.01.2026, підставою для порушення питання щодо позивача стало саме те, що його було усунуто під час проведення конкурсних процедур за попереднім конкурсом «Спільні українсько-швейцарські проєкти з виконання наукових досліджень: Конкурс проєктів 2023» за спільні публікації з представниками держави-агресора. Тобто ті самі публікації позивача вже були предметом розгляду Фонду, за результатами якого Фондом було прийнято відповідне рішення. За таких обставин повторний розгляд цього ж випадку у січні 2026 року не узгоджується з приписами того самого п.14 Етичних принципів, на який послалася наукова рада Фонду.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що ані протокол №1 засідання спеціальної тимчасової комісії Фонду від 19.01.2026, ані протокол №3 засідання наукової ради Фонду від 22.01.2026 не містять відомостей про те, що позивача було повідомлено про розгляд питання про застосування до нього обмежувальних заходів та що йому було запропоновано надати письмові пояснення. Доказів надіслання позивачу такого повідомлення відповідач суду не надав. Водночас п.14 Етичних принципів у чинній редакції вимагає розглядати кожен конкретний випадок з урахуванням наданих обґрунтованих письмових пояснень, а п.14 Етичних принципів у редакції 2023 року закріплював право особи надати обґрунтовані докази щодо відсутності фактів співпраці. Позивач уперше дізнався про застосовані до нього заходи лише 30.01.2026, тобто після їх застосування.
Суд звертає увагу на те, що п.9 ч.2 ст.2 КАС України відносить урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення до критеріїв, за якими перевіряється рішення суб`єкта владних повноважень. Водночас ухвалення рішення про застосування до особи п`ятирічного обмеження без надання їй можливості висловитися щодо обставин, які їй ставляться у вину, свідчить про недотримання цієї вимоги. Таке порушення не є суто формальним, оскільки безпосередньо вплинуло на повноту з`ясування обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Крім того, суд вважає необґрунтованим покладений в основу рішення від 22.01.2026 висновок про те, що позивач не заявив про наявні у нього публікації з представниками тимчасово окупованих територій України у своєму резюме. Як вбачається зі змісту резюме позивача, подання якого передбачено п.2.2 розділу ІІ Умов конкурсу, відповідна форма передбачає зазначення найбільш значущих наукових праць, релевантних напряму проєкту, у кількості не більше 10 позицій, а також інших відомостей із обмеженням не більше 5 позицій за останні 10 років. Тобто ця форма не передбачає наведення повного переліку наукових публікацій і не покладає на наукового керівника обов`язку декларувати в резюме публікації, що не є найбільш значущими та релевантними напряму проєкту. Отже, незазначення у резюме статті 2019 року саме по собі не могло свідчити про приховування інформації.
Суд звертає увагу на те, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Такий правовий висновок викладено у п.56 постанови Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №640/467/19.
Застосовуючи наведені критерії до спірного рішення, суд зазначає, що протокол №3 від 22.01.2026 містить лише посилання на «розділ 14 Етичних принципів» без зазначення редакції цього акта та дати її схвалення, констатацію факту наявності у позивача спільної публікації і висновок про свідоме надання ним недостовірної інформації. Водночас у рішенні не наведено, за якою саме з передбачених п.14 Етичних принципів ознак таку співпрацю кваліфіковано, не розкрито, у чому полягала недостовірність поданих позивачем відомостей з урахуванням змісту форм заявки та резюме, і не наведено мотивів, з яких наукова рада Фонду обрала саме такий вид і строк обмежувального заходу. Тобто рішення не містить ані повного викладу фактичних підстав, ані переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що рішення наукової ради Національного фонду досліджень України, оформлене протоколом №3 від 22.01.2026, у частині відсторонення позивача від участі у конкурсних відборах Фонду, від здійснення експертизи проєктів, поданих на конкурси Фонду, та входження до складу комісії конкурсу строком на п`ять років, є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №9 від 26.02.2026, суд зазначає наступне.
Як слідує зі змісту цього рішення, підставою для відмови у наданні гранту та в укладенні договору з переможцем конкурсу стало встановлення факту наукової співпраці позивача з представниками тимчасово окупованих територій України, який позивачем не спростовано.
Суд враховує, що заборона наукової співпраці з представниками країни-агресора, тимчасово окупованих територій та офіційно пов`язаними з ними юридичними чи фізичними особами була закріплена п.14 Етичних принципів у редакції 2023 року, тобто діяла на час подання заявки. Цією ж редакцією до ознак такої співпраці віднесено, зокрема, співавторство після визначених дат у наукових публікаціях з фізичними особами, офіційно пов`язаними з юридичними особами на території рф чи на тимчасово окупованих територіях України, якщо частка співавторів, офіційно пов`язаних з такими юридичними особами, є більшою ніж 1 автор на кожні 20 авторів такої публікації.
Позивач у позовній заяві не заперечує ані факту опублікування у 2019 році статті у співавторстві з Evstigneev M., ані того, що ця особа була пов`язана з установою, розташованою на тимчасово окупованій території України. Своїх доводів чи доказів щодо відсутності такої співпраці позивач Фонду не подавав ані разом із заявкою, ані після одержання 30.01.2026 листа №2-10/182, ані під час розгляду справи в суді.
Разом з тим під час подання заявки 28.05.2025 позивач підтвердив у Автоматизованій системі «Конкурс проєктів НФДУ», що на момент подання заявки вимоги Етичних принципів ним не порушувались. Отже, висновок Фонду про наявність у поданих учасником конкурсу документах недостовірних відомостей є підставним та позивачем не спростований.
Відповідно до абз.8 п.19 Порядку №1170 виявлення у поданих учасником конкурсу документах недостовірних відомостей є підставою для зняття заявки з розгляду протягом усього строку конкурсного відбору. Аналогічний припис міститься у п.2.1 розділу ІІ Умов конкурсу.
З аналізу змісту вказаних норм випливає, що правові наслідки виявлення недостовірних відомостей не обмежені стадією попереднього розгляду заявок і можуть настати на будь-якому етапі конкурсного відбору до його завершення.
Суд відхиляє посилання позивача на те, що наукова рада Фонду не мала повноважень ухвалювати рішення про відмову у наданні гранту, оскільки такі повноваження належать виключно комісії конкурсу. За змістом п.26 Порядку №1170 результати конкурсу затверджуються науковою радою Фонду, а за змістом абз.1 п.30 Порядку №1170 договір про надання грантової підтримки укладається після ухвалення Фондом рішення про надання гранту у відповідному році. Тобто рішення про надання гранту є самостійним рішенням Фонду, яке ухвалюється після затвердження результатів конкурсу і належить до компетенції наукової ради Фонду як колегіального органу управління Фондом. Приписи абз.9 п.19 Порядку №1170, на які посилається позивач, регулюють порядок зняття заявки з розгляду за результатами попереднього розгляду заявок комісією конкурсу і не позбавляють наукову раду Фонду повноважень вирішувати питання про надання гранту.
Необґрунтованими є посилання позивача на те, що затвердження рішенням наукової ради Фонду, оформленим протоколом №39 від 30.12.2025, результатів конкурсу остаточно завершило конкурсну процедуру та наділило його безумовним правом на укладення договору. Як вбачається зі змісту цього рішення, ним затверджено перелік проєктів, що рекомендуються до реалізації за рахунок грантової підтримки Фонду, із зазначенням рекомендованого обсягу фінансування. Натомість рішення про надання гранту у відповідному році, з яким абз.1 п.30 Порядку №1170 пов`язує укладення договору про надання грантової підтримки, ухвалювалося окремо, що підтверджується змістом протоколу №9 від 26.02.2026, у якому щодо кожного проєкту вирішувалося питання про надання гранту у 2026 році, погодження договірної документації та укладення договору.
Суд відхиляє посилання позивача на те, що надіслання Дирекцією Фонду 27.01.2026 листа щодо підготовки пакета договірної документації свідчить про ухвалення рішення від 22.01.2026 «заднім числом». Як вбачається зі змісту цього листа, він адресований директору Інституту біології клітини Національної академії наук України, стосується двох проєктів цього Інституту, має організаційно-технічний характер і містить вимоги до підготовки документів, які виносяться на розгляд наукової ради Фонду. Такий лист не є рішенням про надання гранту та не породжує обов`язку Фонду укласти договір. Крім того, згідно з п.28 Положення №528 дирекція Фонду забезпечує технічну та організаційну підтримку проведення та організації конкурсів Фондом, а тому надсилання нею такого листа не свідчить про наявність чи відсутність відповідного рішення наукової ради Фонду.
Стосовно посилань позивача на принцип легітимних очікувань суд зазначає таке. У п.79 постанови від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 Верховний Суд виснував, що правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору. Водночас у п.78 цієї ж постанови Верховний Суд зазначив, що легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм.
Суд звертає увагу на те, що згідно з п.2.1 розділу ІІ Умов конкурсу учасниками конкурсу могли бути виключно заклади вищої освіти та наукові установи (підприємства, організації), а за розділом VI Умов конкурсу та абз.1 п.30 Порядку №1170 договір про надання грантової підтримки укладається між Фондом і переможцем конкурсу. Учасником конкурсу «Передова наука в Україні 2026-2028» за проєктом 2025.07/0249 був Інститут біології клітини Національної академії наук України, а не позивач. Отже, позивач як науковий керівник проєкту стороною договору про надання грантової підтримки бути не міг, а тому легітимних очікувань щодо укладення такого договору саме з ним у нього виникнути не могло.
Суд також враховує, що на час ухвалення рішення від 26.02.2026 позивач був обізнаний як з установленим Фондом фактом, так і з мотивами, з яких Фонд вважав подані ним відомості недостовірними, оскільки відповідну інформацію він одержав 30.01.2026. Проте своїм правом надати Фонду пояснення та докази відсутності фактичної співпраці, передбаченим п.14 Етичних принципів, позивач не скористався, що безпосередньо зафіксовано у протоколі №9 від 26.02.2026.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд приходить висновку, що рішення наукової ради Національного фонду досліджень України, оформлене протоколом №9 від 26.02.2026, прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Відтак підстав для визнання його протиправним та скасування немає, а позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Національного фонду досліджень України укласти договір з позивачем як з переможцем конкурсу суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, за п.2.1 розділу ІІ та розділом VI Умов конкурсу, а також за абз.1 п.30 Порядку №1170 стороною договору про надання грантової підтримки є переможець конкурсу - установа (організація, підприємство), від імені якої подавалася заявка. Позивач учасником конкурсу не був і переможцем конкурсу не визнавався, а тому не може бути стороною договору про надання грантової підтримки. Задоволення такої вимоги означало б покладення на Фонд обов`язку укласти договір з особою, яка за Умовами конкурсу такого права не має.
Крім того, за абз.1 п.30 Порядку №1170 укладенню договору передує ухвалення Фондом рішення про надання гранту у відповідному році. Таке рішення належить до компетенції наукової ради Фонду, а суд не наділений повноваженнями ухвалювати його замість Фонду. Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У цій справі такі умови відсутні.
Відтак, враховуючи вищезазначене, позовна вимога про зобов`язання Національного фонду досліджень України укласти договір з позивачем є передчасною та задоволенню не підлягає.
Стосовно доводів відповідача про те, що Наукова рада Національного фонду досліджень України не є юридичною особою та не є суб`єктом владних повноважень, суд зазначає, що згідно з п.16 Положення №528 наукова рада Фонду є колегіальним органом управління Фондом, а тому ухвалені нею рішення є рішеннями самого Фонду.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Наукової ради Національного фонду досліджень України, затверджене протоколом №3 від 22.01.2026, у частині відсторонення ОСОБА_1 від участі у конкурсних відборах Національного фонду досліджень України, від здійснення експертизи проєктів, поданих на конкурси Національного фонду досліджень України, та входження до складу комісії конкурсу строком на п`ять років.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національного фонду досліджень України (місцезнаходження: вул.Б.Грінченка, 1, м.Київ, 01001; код ЄДРПОУ: 42734019) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.