Справа № 465/3834/26 
Провадження 2-а/465/144/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
08.07.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Величка О.В.,
з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Мацієвської А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Солодовнікова Віталія Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення, - 

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування поданого позову зазначає, що 15.04.2026 року співмешканкою позивача ОСОБА_2 , яка є матір`ю їхнього сина ОСОБА_3 , котрий народився в позашлюбних відносинах, було викликано працівників поліції, у зв`язку із тим, що позивач нібито вчиняє домашнє насильство над дитиною та ОСОБА_2 
16.04.2026 року інспектором 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Солодовніковим В.Г. на позивача ОСОБА_1 складено два термінових заборонних приписи серії ЕТ № 107637 та серії ЕТ № 107639.
Відповідно до вказаного припису серії ЕТ № 107637 до позивача застосовано такі заходи: заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 протягом 10 діб. Відповідно до вищезазначеного припису серії ЕТ № 107639 застосовано такі заходи: заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_3 протягом 10 діб.
Після того, як працівники поліції покинули приміщення квартири, ОСОБА_2 поводила себе агресивно і, коли позивач зайшов в приміщення кухні, вона зайшла за позивачем та продовжувала погрожувати викликами поліції та складанням адміністративних матеріалів, чим сама вчиняла домашнє насильство.
Як стверджує позивач, ОСОБА_2 не припиняла вчиняти психологічне насильство до позивача, у зв`язку з чим останнім було здійснено виклик працівників поліції.
На виклик приїхав той самий інспектор 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Солодовніков В.Г., який склав на позивача постанову серії ЕГA № 2012889 від 16.04.2026 року, в якій зазначив, що ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на лінію "102" та повідомив про конфлікт із співмешканкою ОСОБА_2 , який виник на побутовому ґрунті, хоча цього факту насправді не було.
В оскаржуваній постанові зазначено, що з урахуванням вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, поліцейський постановив притягнути його до адміністративної відповідальності і наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста ) грн.
Наведене в оскаржуваній постанові, як стверджує позивач, не відповідає дійсності, адже після від`їзду працівників поліції, яких викликала ОСОБА_2 , остання продовжувала чинити на позивача психологічний тиск, що негативно впливало на його стан та призвело до чергового виклику працівників поліції.
На переконання сторони позивача, інспектор, який приймав рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, поводив себе зухвало та зверхньо, необ`єктивно, непрофесійно, адже при прибутті на виклик ОСОБА_2 , не надавши оцінки жодним ризикам, склав два термінових заборонних приписи, а за наслідками виклику поліції позивачем загалом склав на останнього постанову про хибний виклик та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу фактично без будь-якого проведення розгляду справи.
Після цього позивачем 16.04.2026 року подано заяву в Управління патрульної поліції у Львівській області про ознайомлення з матеріалами справи, однак, станом на 22.04.2026 року жодного результату не отримано.
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною.
Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора поліції, вважає себе невинуватим, постанову серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року - необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи. Крім, цього, на переконання сторони позивача, інспектор поліції, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв упереджено, адже цим же інспектором здійснювалося опрацювання матеріалів попереднього виклику на цю ж адресу працівників поліції за зверненням ОСОБА_2 , за результатами чого до позивача було застосовано термінові заборонні приписи.
Вважає, що його вина не є доведеною, що дає підстави для закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. А тому, позивач просить визнати протиправною і скасувати оскаржувану постанову від 16.04.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 05.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
21.05.2026 року представником відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 16.04.2026 року за адресою: АДРЕСА_1 , позивач, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію "102" та повідомив про конфлікт із співмешканкою – ОСОБА_2 , який виник на побутовому ґрунті, хоча цього факту насправді не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст.283 та п.1 ч.1 ст.284 КУпАП поліцейський УПП у Львівській області ДПП виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. 
Як стверджується у поданому відзиві, працівники поліції перебували за вказаною адресою в ніч з 15.04.2026 року на 16.04.2026 року з приводу конфлікту між позивачем і ОСОБА_2 та вчинення домашнього насильства, і склали відповідні адміністративні матеріали щодо вчинення домашнього насильства саме відносно позивача як кривдника, справи за даними матеріалами розглядаються у Франківському районному суді міста Львова за №465/3880/26 та №465/3882/26. Очевидно, оскільки це не сподобалося позивачеві, він вирішив здійснити дзвінки на гарячу лінію "102" і повідомив про конфлікт із співмешканкою – ОСОБА_2 , який виник на побутовому ґрунті, якого в дійсності не було. 
Сторона відповідача наголошує, що інформація позивача не підтверджується жодними доказами, а обставини події зафіксовані на нагрудні відеореєстратори працівників поліції. На цих відео чітко видно, що позивач не очікував на те, що по його виклику на гарячу лінію "102" прибуде той самий екіпаж поліції, який обслуговував попереднє звернення і володіє всією інформацією щодо обставин події. Позивач знав, що подій, про які він повідомив на гарячу лінію "102", а саме про те, що відбувається конфлікт із співмешканкою ОСОБА_2 після того, як працівники поліції покинули квартиру, де проживає позивач, не було.
У відзиві наголошується, що інспектор УПП у Львівській області ДПП, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв в межах повноважень, які визначаються завданнями та функціями, передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та його посадовою інструкцією. Інспектор УПП у Львівській області ДПП мав законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, ним була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, на перконання представника відповідача, є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством. Працівником поліції до позивача застосовано адміністративне стягнення, передбачене ст.183 КУпАП, згідно санкції у розмірі 3400 грн. Дане стягнення застосоване в чіткій відповідності до букви закону та метою його є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим позивачем, так і іншими особами, що відповідає меті адміністративного стягнення, яка передбачена ст.23 КУпАП. За таких обставин представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили такі задовольнити.
Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, а також відповідач - інспектор УПП у Львівській області Солодовніков В.Г. в судове засідання не з`явилися, представник Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП у відзиві на позовну заяву просила суд справу розглядати у її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Так, судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Згідно вказаної постанови 16.04.2026 року о 02:07 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на лінію "102" та повідомив про конфлікт із співмешканкою ОСОБА_2 , який виник на побутовому ґрунті, хоча цього факту насправді не було.
Як вбачається з положень ст.183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника при вчиненні такого порушення спрямовані на зрив роботи відповідних служб. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.
Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), що прямо визначено у ст. 9 КУпАП.
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом, категорично заперечив свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, вказане також підтвердив в судовому засіданні, зазначивши, що здійснював виклик поліції виключно у зв`язку з вчиненням щодо нього протиправних дій співмешканкою ОСОБА_2 , однак, поліція жодних його доводів не перевіряла. 
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно із ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як вбачається із досліджених в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи відеоматеріалів, які є додатками до відзиву на позовну заяву, справді працівники поліції прибули за адресою: м. Львів, вул. Порохова, 20Б/41 в ніч з 15.04.2026 на 16.04.2026 року у зв`язку із їх викликом за допомогою телефонного дзвінка на лінію "102".
Разом із тим, на переконання суду, працівниками поліції не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченої главою 22 КУпАП.
Зокрема, із досліджених відеозаписів вбачається, що поліцейським Солодовніковим В.Г. прийнято передчасне рішення про те, що виклик позивача був неправдивий, оскільки підготовка до складання адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.183 КУпАП здійснювалася ще до входу в місце проживання позивача. Як слідує із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, про підготовку складання постанови відносно позивача за неправдивий виклик поліції інспектор поліції вказав своєму напарнику ще в подвір`ї будинку, тобто на шляху до помешкання ОСОБА_1 і без попереднього спілкування з останнім щодо здійсненого виклику та підстав для такого (відеофайл clip-7.mp4, часовий проміжок відтворення запису 01:00-02:48, на якому зафіксовано слова інспектора поліції "я вже буду в планшеті забивати постанову"). 
Як з`ясовано, працівниками поліції також в порушення вимог ст.ст.278, 280 КУпАП не досліджено додаткових матеріалів у справі, не заслухано клопотання ОСОБА_1 , не встановлено, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність. Окрім того, працівниками поліції не відібрано письмових пояснень у позивача ОСОБА_1 , не заслухано та не перевірено його доводів про обставини виклику працівників поліції, не відібрано пояснень в ОСОБА_2 , з приводу дій якої ОСОБА_1 здійснював виклик поліції, вважаючи такі дії домашнім насильством щодо нього (відеофайл clip-7.mp4, часовий проміжок відтворення запису 03:20-07:30). 
Щодо тверджень представника відповідача про те, що працівники поліції були обізнані із вказаною ситуацією у зв`язку із тим, що попередньо перебували на місці події та оформлювали термінові заборонні приписи, суд зазначає, що виклик поліції здійснювався позивачем як потерпілим від домашнього насильства, яке потенційно могло мати місце після подій, описаних у вказаних приписах. Відповідно, таке звернення підлягало самостійному опрацюванню і перевірці в порядку, визначеному КУпАП, чого працівниками поліції не було зроблено.
Також з досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів слідує, що працівники поліції не надали можливості позивачу викласти письмові пояснення з приводу обставин виклику поліції та вчиненого правопорушення. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України – закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП протиправною, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії суб`єктів владних повноважень протиправними. Відтак, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає. 
Окремо суд звертає увагу позивача на те, що ним заявлено вимоги до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області - старшого лейтенанта поліції Солодовнікова Віталія Геннадійовича. Водночас згідно правового висновку, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. З урахуванням наведеного заявлений позов в частині позовних вимог до поліцейського Солодовнікова В.Г. не підлягає задоволенню.
Судовий збір відповідно до положень ст.ст.132, 139, 143 КАС України підлягає стягненню з відповідача. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За таких обставин, з урахуванням задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 665 грн. 60 коп. сплаченого позивачем судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд –

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Солодовнікова Віталія Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення – задоволити частково.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 2012889 від 16.04.2026 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП, – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП, - закрити.
У задоволенні решти позовних вимог, в тому числі заявлених до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Солодовнікова Віталія Геннадійовича, – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 13.07.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ - 40108646, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19. 
Відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Солодовніков Віталій Геннадійович, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19. 

Cуддя Величко О.В.