Номер провадження: 22-ц/813/4691/26 
Справа № 522/19740/25-Е
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М., 
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області про стягнення недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої пенсії у розмірі 636 732,66 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , є вдовою ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та знаходився на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/27209/21, ГУ ПФУ в Одеській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 200 692,15 грн. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/16626/22, ГУ ПФУ в Одеській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01 квітня 2019 року, та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 01 травня 2023 року в розмірі 160 932,43 грн. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/20970/23, ГУ ПФУ в Одеській області провнло перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01 березня 2023 року, та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року в розмірі 16 957,38 грн. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21437/24, ГУ ПФУ в Одеській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 , та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 серпня 2022 року по 01 грудня 2024 року в розмірі 85 675,46 грн. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/10792/24, ГУ ПФУ в Одеській області провело ОСОБА_2 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 11 травня 2011 року по 31 січня 2024 року, в розмірі 172 475,24 грн.
Позивачка, в липні 2025 року, звернувся до відповідача із заявою, в якій просила сплатити їй, нараховану на виконання судових рішень по справах №420/27209/21, №420/16626/22, №420/21437/24, №420/20970/23 та №420/10792/24, суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії у загальному розмірі 636 732,66 грн. 
ГУ ПФУ в Одеській області, листом №20888-19766/Ц-02/8-1500/25 від 28.07.2025 року фактично відмовив позивачці у задоволенні заяви з посиланням на те, що виплата, нарахованої на виконання Судових рішень доплати, буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України, у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутись до суду.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої пенсії - задоволено.
Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, яка нарахована на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справах № 420/27209/21, № 420/16626/22, № 420/21437/24, № 420/20970/23 та № 420/10792/24, у загальному розмірі 636 732 (шістсот тридцять шість тисяч сімсот тридцять дві) гривні 66 копійок.
Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Встановлено строк і порядок виконання судового рішення, за яким надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, 83) 30-ти денний строк на виконання судового рішення, в порядку статті 267 Цивільного процесуального кодексу України 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося з апеляційними скаргами, в яких просять рішення Приморського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії по справах № 420/27209/21 в сумі 200692,15 грн., № 420/16626/22 в сумі 160932,43 грн., № 420/21437/24 в сумі 85675,46 грн., № 420/20970/23 в сумі 16957,38 грн. та № 420/10792/24 в сумі 172475,24 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Пенсійний фонд України автоматичним способом узагальнює обліковану інформацію про суму заборгованості та щомісячно інформує про фінансову потребу Міністерство соціальної політики України, яке є головним розпорядником коштів бюджетної програми за КПКВК 2506080“ Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду”. За наданою інформацією Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області внесло до автоматизованої бази даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” ІКІС ПФ відомості про зобов`язання з виплати заборгованості на виконання вище зазначених рішень Одеського окружного адміністративного суду. Відтак з моменту внесення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до автоматизованої бази даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” ІКІС ПФ відомостей про нараховану суму заборгованості ОСОБА_2 . Пенсійний фонд України був проінформований про таке зобов`язання і врахував його при поданні Міністерству соціальної політики України інформації про потребу у коштах. Принагідно інформуємо, що станом вересень 2025 року в автоматизованій базі даних Пенсійного фонду України обліковується 802,9 тис. рішень суду, на виконання яких за рахунок коштів державного бюджету належить виплатити 81,2 млрд грн. З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Головне управління не має.
Також, ч. 5 ст. 15 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає можливість заміни сторони ПРАВОНАСТУПНИКОМ. Однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 , є саме правонаступником померлого ОСОБА_2 , щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано. З огляду на викладене, питання щодо суми, розрахованої на виконання рішень суду по справах № 420/27209/21, № 420/16626/22, № 420/21437/2, № 420/20970/23 та № 420/10792/24 в сумі 636732,66 грн можливо буде розглянути лише за наявності судового рішення на користь правонаступника.
Необґрунтованою є вимога про стягнення з Головного управління судових витрат, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3)фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, задоволення такої позовної вимоги призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, на 30.06.2026 року на 15:30 год. учасники справи не з`явилися, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої пенсії, стягуючи з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, яка нарахована на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справах № 420/27209/21, № 420/16626/22, № 420/21437/24, № 420/20970/23 та № 420/10792/24, у загальному розмірі 636 732 (шістсот тридцять шість тисяч сімсот тридцять дві) гривні66 копійок, розподіляючи судові витрати, встановляючи строк і порядок виконання судового рішення, за яким надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області 30-ти денний строк на виконання судового рішення, в порядку статті 267 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума у розмірі 636 732,66 грн., нарахована ОСОБА_2 Головним управлінням ПФУ в Одеській області на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справах № 420/27209/21, №420/16626/22, №420/21437/24, №420/20970/23 та №420/10792/24 залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, а ОСОБА_1 успадкувала належну ОСОБА_2 вказану суму пенсії, відповідно до положень ст. 1227 ЦК України, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення його порушених спадкових прав.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступні обставини.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22.01.2025 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОдесіПівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років, про що складено відповідний актовий запис № 268 (а.с. 8зв.)
ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Цокол (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 17.03.1973 року, актовий запис № 696, згідно якого прізвище після укладання шлюбу дружини « ОСОБА_4 ». (а.с. 14зв.)
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/27209/21, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області провів перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 200692,15 грн., що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області №1500-0308-8/94598 від 15.09.2022 року. (а.с. 11зв.-12)
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/16626/22, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області провів перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01 квітня 2019 року, та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 01 травня 2023 року в розмірі 160932,43 грн., що підтверджується копією Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮО098543 (пенсіонер ОСОБА_2 ) від 11.04.2023 року. (а.с. 10, 11зв.-12)
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/20970/23, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області провів перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01 березня 2023 року, та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року в розмірі 16957,38 грн., що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області№4856-2429/Ц-02/8-1500/24 від 12.02.2024 року. (а.с. 9зв., 11зв.-12)
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21437/24, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області провів перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01 серпня 2022 року, та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 серпня 2022 року по 01 грудня 2024 року в розмірі 85675,46 грн., що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області№33839-31964/Ц-02/8-1500/24 від 23.12.2024 року. (а.с. 9,11зв.-12)
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/10792/24, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області провів ОСОБА_2 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 11 травня 2011 року по 31 січня 2024 року, в розмірі 172475,24 грн., що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області№28609 26216/Ц-02/8-1500/24 від 18.10.2024 року. (а.с. 11зв.-12)
Таким чином ОСОБА_2 за життя не отримав присуджених йому наведеними вище рішеннями адміністративного суду кошти в загальній сумі 636 732,66 грн.
Вказана обставина не заперечується учасниками справи, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вона не підлягає доказуванню.
Колегія суддів виходить з наступного.
Так, згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
З матеріалів справи вбачається, на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справах № 420/27209/21, №420/16626/22, №420/21437/24, №420/20970/23 та №420/10792/24 Головним управлінням ПФУ в Одеській області нарахована ОСОБА_2 сума у розмірі 636 732,66 грн, проте залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю останнього.
Позивачка ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця та відноситься до спадкоємців першої черги за законом.
В липні 2025 року, позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила сплатити їй, нараховану на виконання судових рішень по справах №420/27209/21, №420/16626/22, №420/21437/24, №420/20970/23 та №420/10792/24, суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії у загальному розмірі 636 732,66 грн. 
Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, листом №20888-19766/Ц-02/8-1500/25 від 28.07.2025 року фактично відмовило позивачці у задоволенні заяви з посиланням на те, що виплата, нарахованої на виконання Судових рішень доплати, буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України, у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутись до суду.
Таким чином, звернення позивачки до Пенсійного фонду відбулось у липні 2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку після смерті спадкодавця.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.
Відтак, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 , а заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 7678, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені Законом і оскільки у справах № 420/27209/21, №420/16626/22, №420/21437/24, №420/20970/23 та №420/10792/24 позовні вимоги були зобов`язального характеру, які нерозривно пов`язані з особою стягувача і не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим у суду не було підстав для задоволення позову, є неспроможними, так як припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21. 
Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про неправильну оцінку судом доказів, які надані сторонами та неправильне заст осування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду - без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 20.07.2026 року

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова