ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/6876/24
адміністративне провадження № К/990/23103/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 (колегія суддів у складі: головуючого судді Полотнянка Ю.П., суддів Смілянця Е.С., Драчук Т.О.) у справі №240/6876/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. 
I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - відповідач, Управління, орган соціального захисту населення), в якому просив: 
визнати протиправними дії Управління, оформлені листом від 12.10.2023 №5525, щодо відмови позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;
зобов`язати Управління надати позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно частини першої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з дня порушення права, 30.09.2023;
зобов`язати Управління видати позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
2. На обґрунтування позову позивач послався на протиправну і необґрунтовану відмову органу соціального захисту населення у подовженні йому терміну дії посвідчення особи з інвалідністю III групи внаслідок війни від 29.12.2011 № НОМЕР_1 , виданого Коростишівським районним управлінням соціального захисту населення Житомирської області, за його заявою. Вважає, що після чергового проходження ним медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) 09.10.2023 та довічного подовження інвалідності 3-ї групи з причиною інвалідності: «Травма, Так, пов`язана з виконанням обов`язків служби» він має право на подовження терміну дії посвідчення особи з інвалідністю III групи внаслідок війни. 
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3. Протоколом Центральної військово-лікарської комісії від 28.11.2011 №2078 позивачу встановлено причинний зв`язок його травми з наявними захворюваннями, та визначено, що травма позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
4. Рішенням Житомирської обласної МСЕК-2 від 29.12.2011 позивачу встановлено третю групу інвалідності, видано відповідну довідку МСЕК, де в причинах інвалідності було зазначено, що травма позивача пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.
5. На підставі довідки МСЕК, довідки про травму, матеріалів службового розслідування обставин отримання травми, витягу протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії позивачу 29.11.2011 Коростишівським районним управлінням соціального захисту населення Житомирської області було видано посвідчення інваліда війни (нині особи з інвалідністю внаслідок війни) третьої групи. 
6. Кожні 3 роки позивач проходив Комісію МСЕК та підтверджував свою інвалідність, йому в Коростишівському районному управлінні соціального захисту населення подовжували термін дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни до жовтня 2023 року.
7. 09.10.2023, після чергового проходження Комісії МСЕК та довічного подовження інвалідності 3-ї групи з причиною інвалідності: «Травма, Так пов`язана з виконанням обов`язків служби», позивач звернувся до Житомирського районного управління соціального захисту населення із заявою про подовження терміну дії посвідчення особи з інвалідністю III групи внаслідок війни від 29.12.2011 № НОМЕР_1 , виданого Коростишівським районним управлінням соціального захисту населення Житомирської області.
8. За результатами розгляду цієї заяви, позивач отримав письмову відповідь від 12.10.2023 №5525, в якій відповідач відмовив в продовжені статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та подовженні дії відповідного посвідчення інваліда, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 7 Закону №3551-XII. Зазначив про те, що встановлення особам рядового і офіцерського складу МВС статусу особи з інвалідністю внаслідок війни вбачається за можливе при умові підтвердження участі у захисті Батьківщини чи у бойових діях на території інших держав.
9. Вважаючи відмову Управління протиправною, позивач звернувся до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 17.06.2025 позов задовольнив. Визнав протиправними дії Управління щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Зобов`язав Управління надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни з 30.09.2023 та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
11. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що саме поняття "обов`язків військової служби" невід`ємно пов`язане з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаних під час захисту Батьківщини та виконанням службових обов`язків, про що йдеться у частині першій статті 7 Закону №3551-ХІІ, у зв`язку із цим відповідач дійшов помилкового висновку про відмову позивачу у встановленні статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни".
12. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 22.04.2026 апеляційну скаргу відповідача задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував і ухвалив нову постанову, якою у задоволенні позову відмовив.
13. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач не довів, що інвалідність є наслідком поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті. Травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, а також виконанням інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, тому відсутні правові підстави для віднесення позивача до категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551-ХІІ.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
14. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив її у касаційному порядку, просив її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
15. Підставою касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції скаржник визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
На обґрунтування цієї підстави скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положення частини першої статті 7 Закону №3551-XII у взаємозв`язку з принципом правової визначеності та доктриною «легітимних очікувань» як елементами Верховенства права, відповідно до статті 8 Конституції України без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, від 06.11.2018 у справі №812/292/18 у яких суди дійшли висновку, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи; та висновку Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №820/1916/18 щодо неправомірності рішення суб`єкта владних повноважень про скасування власного попереднього рішення, якщо воно породило конкретні правові наслідки та набуло ознак індивідуального акта правозастосування.
16. Також, у якості підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції скаржник покликається на частини другу і третю статті 353 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив зібрані у справі докази, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України. 
17. Зауважує, що суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення у цій справі не врахував пункт 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та невірно надав оцінку поняттям «обов`язки військової служби», відповідно до частини першої статті 7 Закону №3551-XII та «інші обов`язки військової служби», наведені в пункті 1 частини другої статті 7 Закону №3551-XII.
18. Скаржник доводить, що він має право на продовження йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та продовження дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки йому було продовжено Комісією МСЕК отриману раніше групу інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.
19. Позивач у касаційній скарзі посилається на безпідставне застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду у справах з нерелевантними правовідносинами, зокрема, у справах №824/32/19-а, №1140/2362/18, №0540/9350/18-а, та доводить, що встановлені обставини у наведених справах не є подібними до обставин у цій справі. 
20. Зауважує, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив поза увагою те, що травма позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, зокрема, виконанням ним обов`язків з обслуговування бойової техніки військ протиповітряної оборони, які виконував позивач під час проходження ним військової служби. 
21. У касаційній скарзі скаржник, окрім наведеного, покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується звуженого тлумачення норм права, що призводить до позбавлення соціальних гарантій значного кола суб`єктів - кадрових військовослужбовців, зокрема, військ протиповітряної оборони, повітряних сил, Державної прикордонної служби тощо, які отримали інвалідність через травми під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної з несенням бойового чергування, обслуговування та підтримання військової техніки в належному стані бойової готовності у мирний час та становить значний суспільний інтерес, має виняткове та важливе значення для самого скаржника, оскільки він є особою з інвалідністю безстроково, його здоров`я втрачено під час обслуговування штатної бойової техніки при забезпеченні обороноздатності держави. Позбавлення цього статусу в похилому віці позбавляє його на належне соціальне забезпечення.
22. Відповідач відзив на касаційну скаргу у строк, визначений судом, не надав, що не перешкоджає її розгляду. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, виходить з такого.
24. Частиною четвертою статті 17 Конституції України встановлено, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
25. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом №3551-XII.
26. Статтею 4 Закону №3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
27. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Пунктом 1 частини другої цієї норми встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
28. Отже, для визначення права на встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" за правилами пункту 1 частини другої статті 7 Закону №3551-XII підлягає встановленню те, що по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
29. За змістом положень статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать виключно особи з числа військовослужбовців діючої армії та інші, які отримали інвалідність під час захисту Батьківщини, або ж виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій.
30. При цьому, віднесення особи до інваліда війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону.
31. Таким чином, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 02.04.2021 у справі № 0540/9350/18.
32. Одночасно колегія суддів зазначає, що отримання ушкодження здоров`я під час проходження військової служби (пов`язаного з проходженням служби) та подальше встановлення інвалідності внаслідок такого ушкодження, не є достатньою підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Визначальним є те, що таке ушкодження повинно бути пов`язане із безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
33. Відтак, визначальним при розгляді цієї справи є встановлення того, чи пов`язана інвалідність позивача з виконанням обов`язків військової служби поєднаним із безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, адже в іншому випадку особа не може вважатись інвалідом війни.
34. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402, у редакції, чинній станом на час встановлення позивачу IІ групи інвалідності безтерміново) Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
35. Згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 постанови Військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби". Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій. Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні
е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.
є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій.
ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу.
к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримано військовослужбовцем під час виконання миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії.
36. З аналізу наведених положень слідує, що причинний зв`язок встановлення інвалідності з формулюванням Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, де виконання військових обов`язків здійснюється відповідно до вимог частин 1-3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, є окремою та самостійною підставою для встановлення відповідної групи інвалідності, для якого не вимагається отримання такої травми під час участі у захисті Батьківщини та перебування на фронті чи в районах воєнних дій.
37. Разом з тим, за умови якщо поранення пов`язане із захистом Батьківщини (що є необхідним для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни), формулювання про причинний зв`язок ушкодження здоров`я із захистом Батьківщини повинно міститися у прийнятій Комісією постанові.
38. Водночас згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
39. Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) включає періоди безпосереднього несення військової служби та виконання відповідних обов`язків.
40. Разом з тим, у частині першій статті 7 Закону №3551-XII законодавцем вжито формулювання "до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті,... або з участю в бойових діях у мирний час".
41. З аналізу цієї норми вбачається, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема, особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) у зв`язку із захистом Батьківщини, перебуванням на фронті або участю в бойових діях у мирний час.
42. За обставинами цієї справи, згідно витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії №2078 від 28.11.2011 було встановлено причинний зв`язок травм позивача з наявними захворюваннями, та зазначено, що «травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
Відповідно до рішення Житомирської обласної МСЕК-2 від 29.12.2011 позивачу встановлено третю групу інвалідності, видано відповідну довідку МСЕК, де в причинах інвалідності було зазначено: «Травма, Так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
На підставі довідки МСЕК, довідки про травму, та матеріалів службового розслідування обставин отримання травми, витягу протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії позивачу 29.11.2011 Коростишівським районним управлінням соціального захисту населення Житомирської області вже було видано посвідчення інваліда війни (нині особи з інвалідністю внаслідок війни) третьої групи. 
43. Тобто, фактично орган соціального захисту ще у 2011 році встановив позивачу статус інваліда війни (нині особи з інвалідністю внаслідок війни) третьої групи, а у подальшому позивачу цей статус продовжувався відповідно до довідок МСЕК, якими підтверджувалась позивачу група інвалідності на певний період часу. 
У подальшому, Коростишівське районне управління соціального захисту населення подовжувало термін дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни до жовтня 2023 року.
Після чергового проходження комісії МСЕК і довічного подовження інвалідності 3-ї групи з причиною інвалідності: «Травма, Так пов`язана з виконанням обов`язків служби», позивач 09.10.2023 знову звернувся до відповідача із заявою про подовження терміну дії посвідчення особи з інвалідністю III групи внаслідок війни серія № НОМЕР_1 , виданого 29.12.2011 Коростишівським районним управлінням соціального захисту населення Житомирської області.
44. Наведеними встановленими судами обставинами у цій справі підтверджено, що позивач отримав травму під час виконання обов`язків військової служби і на цій підставі Управлінням у 2011 році було видано відповідне посвідчення. 
45. Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на подовження йому статусу особи з інвалідністю III групи внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення. 
46. Окремо слід зазначити, що поняття "виконання обов`язків військової служби" та виконання "обов`язків із захисту Батьківщини чи участі в бойових діях на території інших держав" не є тотожними. Перша сфера обов`язків за своїм змістом є значно ширшою, а тому отримання поранення чи іншого ушкодження здоров`я навіть пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби не у кожному випадку є підставою для надання статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни". Натомість визначальної умовою для отримання такого статусу є пов`язаність причини інвалідності із захистом Батьківщини чи участю в бойових діях.
47. Поняття "обов`язків військової служби" невід`ємно пов`язане з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаних під час захисту Батьківщини та виконанням службових обов`язків, про що йдеться у частині першій статті 7 Закону №3551-ХІІ, у зв`язку із цим відповідач дійшов помилкового висновку про відмову позивачу у встановленні статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни".
48. Таким чином, відмова у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення є необґрунтованою й такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов`язаного з цим соціального захисту.
49. Разом з тим, якщо особа отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.
50. Як зазначалось раніше, правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням №302.
51. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №632, яка набрала чинності з 31.08.2018, було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни" та від 02.01.1995 №1 "Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302".
Відповідно до абзаців першого, третього пункту 3 Положення №302 відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".
Так, згідно приписів абзацу другого пункту 7 Положення № 302 (у редакції від 31.08.2018) "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.
52. Абзацом другим пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій" на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що у зв`язку з утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій.
53. Відповідно до пункту 10 Положення № 302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
54. Аналіз наведених норм свідчить, що до інвалідів війни у розумінні пункту 2 частини другої статті 7 Закону №3551-XII належать, зокрема, інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, причинний зв`язок яких пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та встановлюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.
55. Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язані з виконанням службових обов`язків; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання, отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.
56. Тобто, чинним законодавством регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК.
57. За обставинами цієї справи відповідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 09.10.2023 серії 12 ААГ №413796, позивачу встановлена 3 група інвалідності, травма так пов`язане з виконанням обов`язкової військової служби, інвалідність встановлена безтерміново.
58. Ураховуючи наведені норми та встановлені обставини у цій справі, колегія суддів доходить висновку, що позивач, як особа з інвалідністю, яка встановлена безтерміново, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
59. Забезпечуючи належний захист порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визнання протиправними дії відповідача про відмову у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення та зобов`язання відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.
60. Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про помилкове застосування судом першої інстанції статті 7 Закону №3551-XII.
61. Суд апеляційної інстанції, покликаючись на висновки Верховного Суду, сформульовані у справах №824/32/19-а, №1140/2362/18, №0540/9350/18-а, не звернув увагу на те, що ці висновки сформульовані за відмінних від цієї справи обставин справи.
У справі №824/32/19-а, на відміну від обставин цієї справи, питання стосувалось соціального захисту військовослужбовця строкової служби.
У справі №1140/2362/18, на відміну від обставин цієї справи, розглядалось питання соціального захисту працівника податкової міліції.
У справі №0540/9350/18-а, на відміну від обставин цієї справи, причиною отримання інвалідності було захворювання, отримане під час проходження служби.
За таких обставин наведені постанови не є релевантними до обставин цієї справи і не можуть бути враховані судом. 
62. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції. 
63. Відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
64. Висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, правильного застосування норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тоді як судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи невірно застосовано норми матеріального права та судову практику Верховного Суду, що призвело до необґрунтованого скасування рішення суду першої інстанції.
65. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановив, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
66. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
67. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 352, 355, 356 КАС України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 у справі №240/6876/24 скасувати.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №240/6876/24 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб