ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2374/25  Номер провадження 22-з/814/164/26 | Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіна О.І., Чумак О.В., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу в м. Полтаві за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Папазової Галини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 липня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жаги Едуарда Григоровича - залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2026 року – залишено без змін.
На адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 – адвоката Папазової Галини Анатоліївни в якій прохають, ухвалити додаткову постанову та стягнути з відповідача на користь позивача 43 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вказуючи, що такі витрати є належним чином підтвердженими договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою, рахунком, платіжними документами та актом приймання-передачі наданих послуг
Перевіривши наведені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить на наступного висновку.
Згідно положень частин 1, 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03.10.2019 р у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 р у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 р у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р у справі №753/1203/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Із матеріалів справи вбачається, що від представника ОСОБА_1 – адвокат Папазова Галина Анатоліївна в якій прохають, ухвалити додаткову постанову та стягнути з відповідача на користь позивача 43 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Окрім того вказує, що за надання правничої допомоги, відповідно Договору № 23/25 від 23 лютого 2025 року, щодо представництва інтересів ОСОБА_1 в рамках апеляційного розгляду цивільної справи № 554/2374/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини, станом на дату підписання Додаткової угоди № 2, становить 43 000 грн. 00 коп. та включає наступні послуги та витрати: ознайомлення з апеляційною скаргою, аналіз та узгодження правової позиції; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу та всіх необхідних процесуальних документів в ході судового розгляду; безпосередня участь представника в розгляді цивільної справи № 554/2374/25 в суді апеляційної інстанції– до 2 судових засідань (включно з транспортними витратами). Кожне наступне судове засідання сплачується окремо з розрахунку 8000 грн. 00 коп./один судодень безпосередньої участі (включно з транспортними витратами).
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично витраченого часу за надані послуги при підготовці відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях, апеляційний суд дійшов до висновку, що заявлені представником позивача витрати у розмірі 43000грн. не є співрозмірними із складністю виконаної роботи, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.
З огляду на зазначене у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Папазової Галини Анатоліївни ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідачів на користь відповідача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 12000 грн.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Заяву ОСОБА_1 – адвоката Папазової Галини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.І. Обідіна _________________ О.В. Чумак