КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 755/8313/26 Головуючий у суді першої інстанції - Галаган В.І.
Номер провадження № 22-ц/824/13544/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2026 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І., у місті Києві, у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця, в якій він просить : визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дидюка Б.О., щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 13 травня 2026 року незаконними; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 13 травня 2026 року; зобов`язати державного виконавця продовжити виконавчі дії у ВП НОМЕР_2 відповідно до вимог статте 63 та 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2026 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2, на дії державного виконавця, - повернуто суб`єкту звернення.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вище вказану ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до статті 447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця є формою такого судового контролю та не є новою самостійною цивільною справою.
Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17, прямо встановлює, що судовий контроль за виконанням судового рішення не підлягає здійсненню поза межами тієї справи, в якій це рішення ухвалене.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018 року у справі №660/612/16-ц зазначила, що провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною та невід`ємною частиною судового провадження у відповідній справі. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2025 року у справі №138/3308/18 також дійшов висновку, що провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця не відкривається, оскільки така скарга розглядається у межах вже існуючої судової справи як форма судового контролю за виконанням судового рішення.
Тому вважав за поданою ним скаргою не повинно бути зареєстровано нової справи №755/8313/26, а провадження повинно бути здійснено у вже існуючій справі.
Крім того, пункт 2.3.39.10 Положення про автоматизовану систему. документообігу суду прямо передбачає передачу раніше визначеному судді заяв та клопотань з процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень.
Таким чином, після надходження скарги вона повинна була залишатися у справі №755/20287/21 та бути передана раніше визначеному складу суду.
За таких обставин оскаржувана ухвала постановлена судом, законність формування складу якого викликає обґрунтовані сумніви.
Крім того вважає неправильним посилання суду першої інстанції на невиконання ним положень викладених у ст. 183 ЦПК України, оскільки  порядок подання та розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців врегульований спеціальною статтею 448 ЦПК України. Саме частина четверта статті 448 ЦПК України прямо визначає перелік документів, які додаються до скарги, а частина п`ята статті 448 ЦПК України встановлює спеціальний порядок її повернення. Застосування загальної норми статті 183 ЦПК України за наявності спеціальної норми суперечить принципу спеціальності правового регулювання.
При цьому на його думку подана ним скарга повністю відповідала вимогам статті 448 ЦПК України оскільки вона містила всі обов`язкові реквізити, передбачені частиною третьою статті 448 ЦПК України: найменування суду, дані скаржника, дані інших учасників, дані державного виконавця, ідентифікатор виконавчого провадження, номер справи та реквізити виконавчого документа, дату, коли дізнався про порушення прав, зміст оскаржуваного рішення, викладення обставин, перелік документів. До скарги було додано докази направлення копій іншим учасникам справи, як того вимагає пункт 2 частини четвертої статті 448 ЦПК України.
Однак такий висновок суду першої інстанції інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки частина четверта статті 448 ЦПК України не вимагає надання оригіналів опису вкладення - достатньо доказів направлення, якими в даному випадку є квитанції ЄСІТС про доставку документів до електронних кабінетів учасників. При цьому учасниками справи окрім нього є Дніпровський відділ ДВС та боржник ОСОБА_2 . 
З картки руху документа вбачається, що одночасно із поданням скарги через підсистему «Електронний суд» її копія була доставлена: Дніпровському відділу державної виконавчої служби; представнику боржника ОСОБА_4.
Квитанції про доставку були сформовані 28 травня 2026 року та долучені до скарги. ОСОБА_4 є належним представником боржника у справі №755/20287/21. Її повноваження знаходяться в матеріалах основної справи. Саме через цього представника боржник подає заяви, пояснення, апеляційні скарги та інші процесуальні документи. Таким чином боржник та представник боржника був належним чином повідомлений про подання скарги. Водночас суд першої інстанції взагалі не надав оцінки цим обставинам.
З урахуванням викладеного просив суд апеляційної інстанції задовольнити подану ним апеляційну скаргу. 
15 липня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд вказаної справи за участю сторін. 
Вирішуючи вказане клопотання колегія суддів виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду без повідомлення учасників то подане ОСОБА_1 клопотання про розгляд справи за участю сторін не підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Постановляючи ухвалу про повернення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скарга не відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять доказів надіслання боржнику за виконавчим провадженням вказаної скарги з додатками, в межах якого оскаржується бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби.
Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вище вказаним нормам чинного законодавства оскаржувана у даній справі ухвала не відповідає.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Розділ VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону "Про виконавче провадження".
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у встановленому законом порядку.
Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є стягувачем у виконавчому провадженні НОМЕР_2, що перебувало на примусовому виконанні державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Києві КМРУМЮ Дидюка Б.О. відкритого на примусове виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року у справі №755/20287/21 що визначення часу спілкування ОСОБА_1 із його неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом застосування будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку кожного понеділка, середи та суботи протягом однієї години з урахуванням графіку та режиму дня дитини.
13 травня 2026 року державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС у місті Києві КМРУМЮ Дидюком Б.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 з підстав того, що до примусового виконання пред`явлено новий виконавчий документ у вказаній справі №755/20287/21 виданий 04 травня 2026 року і на підставі чого відкрито нове виконавче провадження №80948045.
Не погоджуючись із вказаними процесуальними діями державного виконавця щодо наявності підстав для закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 подав скаргу в порядку передбаченому ст. 448 ЦПК України. 
Відповідно до частин 1-3 статті 448 ЦПК Українискарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Скарга повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 448 ЦПК України до скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд». 
Згідно зі статтею 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (частина п`ята статті 43 ЦПК України).
Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Особливості використання електронного підпису або іншого засобу електронної ідентифікації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина восьма статті 14 ЦПК України).
Відповідно до частини шостої статті 43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (частина восьма статті 43 ЦПК України).
Отже, процесуальне законодавство передбачає для учасників судової справи два шляхи для подання документів до суду - в паперовій формі або в електронній формі виключно за допомогою ЄСІКС. При цьому у випадку, коли таким учасником виступає суб`єкт владних повноважень (зокрема, орган державної влади), - лише в електронній формі. Надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
Відповідно до пункту 29 «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженої 17 серпня 2021 року рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 - у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 подав до суду скаргу, яка сформована в системі «Електронний суд» і на підтвердження виконання вимог п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України надав суду квитанції про доставку документів до зареєстрованих Електронних кабінетів інших учасників справи (а.с. 8,9). 
Зокрема із квитанції №7281991 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ), як  представника боржника за виконавчим провадження ОСОБА_2 . 
Суд першої інстанції не врахував, що копія скарги та додані до неї матеріали були направлені через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_4 , яка є представником боржника ОСОБА_2 у справі №755/20287/21. 
Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №480/8341/22 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого направлення процесуального документа представнику особи є належним способом повідомлення самої особи, яку такий представник представляє.
З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції, щодо недотримання ОСОБА_1 вимог процесуального законодавства при подачі скарги на дії державного виконавця.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржуване судове рішення, з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням учасників справи залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2026 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Текст постанови складено 03 серпня 2026 року. 

Судді : 
_______________ ________________ ______________
М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв