Справа № 188/859/26
Провадження № 1-кп/188/415/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року с-ще Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
кримінальне провадження №12026041380000002
обвинувачені:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Селітренноє, Харабалінського району, Астраханської області, громадянин України, освіта неповна середня, неодружений, військовослужбовець на посаді стрільця — помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст. 408 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Водяне, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, має на утриманні 3 малолітніх дітей, військовослужбовець - військової служби за мобілізацією, в посаді старшого стрільця -вогнеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйоу, військовослужбовця на посаді старшого стрільця вогнеметника 1 механізованого відділення З механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою по АДРЕСА_2 раніше не судимого 
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст. 408 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Улянівка Скадовського району Херсонської області, громадянин України, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, військовослужбовець військової служби за мобілізацією в посаді стрільця снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 проживаючий АДРЕСА_4 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України
за участю:
прокурор ОСОБА_6 
ОСОБА_3 
ОСОБА_7 
ОСОБА_5 
захисник ОСОБА_8 
представник потерпілого ОСОБА_9 
в режимі відеоконференції
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2025 № 344 (по особовому складу) ОСОБА_3 , був призначений на посаду стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_3 як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Згідно з положеннями ст.ст. З, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Крім того, являючись військовослужбовцем ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо.
Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , 01 січня 2026 року приблизно о 23.45 годині за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення нападу, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибувши до території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , згідно попередньо узгодженого плану, здійснили напад на ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння автомобілем марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зажадали від потерпілого вигнати автомобіль за територію домоволодіння направши на нього автоматичну зброю, попередньо з якої здійснивши не менше 2-х хаотичних пострілів на території подвір`я. ОСОБА_10 вважаючи, що у разі невиконання вимог нападників щодо вигону автомобіля марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 , ними може бути застосовано насильство, яке є небезпечне для життя та здоров`я, і сприймаючи застосування такого насильства реально, потерпілий не став чинити нападникам опір та виконав їх вимоги щодо вказаного транспортного засобу.
В подальшому досягнувши бажаного ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись поряд з територією домоволодіння по АДРЕСА_5 не маючи ні реального ні уявного права на користування вказаним автомобілем сіли до салону автомобіля марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 „ та покинули місце злочину.
Своїми діями, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинили потерпілому майнової шкоди на суму 229 752, 98 грн.
Таким чином ОСОБА_3 , вчинив римінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Окрім цього, встановлено, що згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні з 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб - до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2025 № 344 (по особовому складу) ОСОБА_3 , був призначений на посаду стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 02.01.2026 солдата ОСОБА_3 , виведено з розпорядження командира військової частини у зв`язку із самовільним залишенням місця несення служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_3 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401 КК України, диспозиції ст. 408 КК України є військовослужбовцем, а отже суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби у час воєнного стану.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту - із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями , інструкціями тощо.
Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
01.01.2026 солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у військовій частині НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та перебуваючи в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 01 січня 2026 року, о 23:14 годині, перебуваючи на службі в пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 : солдатом ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та солдатом ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , самовільно залишив тимчасову дислокацію військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану) із закріпленою за ним зброєю АК-74 № НОМЕР_4 (88) 4 магазини з набоями 5,454 ПС-120 шт., та 2 гранати Ф1, де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не маючи жодного наміру до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, та безпідставно був відсутній на службі по 18.05 годину 02.01.2026 до моменту затримання працівниками ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Донецька область м.Слов`янськ, вул. Шевченка 22.
Таким чином ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України - самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, зі зброєю, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 29.11.2025 № 345 ( про переміщення військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу) ОСОБА_4 був призначений на посаду старшого стрільця - вогнеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Згідно з положеннями ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Тож, являючись військовослужбовцем, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо.
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді старшого стрільця - вогнеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , 01 січня 2026 року приблизно о 23.45 годині за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення нападу, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибувши до території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , згідно попередньо узгодженого плану, здійснили напад на ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння автомобілем марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зажадали від потерпілого вигнати автомобіль за територію домоволодіння направши на нього автоматичну зброю, попередньо з якої здійснивши не менше 2х хаотичних пострілів на території подвір`я. ОСОБА_10 вважаючи, що у разі невиконання вимог нападників щодо вигону автомобіля марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 , ними може бути застосовано насильство, яке є небезпечне для життя та здоров`я, і сприймаючи застосування такого насильства реально, потерпілий не став чинити нападникам опір та виконав їх вимоги щодо вказаного транспортного засобу.

В подальшому досягнувши бажаного ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись поряд з територією домоволодіння по АДРЕСА_5 не маючи ні реального ні уявного права на користування вказаним автомобілем сіли до салону автомобіля марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 „ та покинули місце злочину.
Своїми діями, , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому майнової шкоди на суму 229 752, 98 грн.
Таким чином ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Окрім цього, встановлено, що згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та Забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб - до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2025 № 345 (по особовому складу) ОСОБА_4 , був призначений на посаду старшого стрільця - вогнеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 02.01.2026 солдата ОСОБА_4 , виведено з розпорядження командира військової частини у зв`язку із самовільним залишенням місця несення служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401 КК України, диспозиції ст. 408 КК України є військовослужбовцем, а отже суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби у час воєнного стану.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту - із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутамц Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями , інструкціями тощо.
Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
01.01.2026 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у військовій частині НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та перебуваючи в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 01 січня 2026 року, о 23:14 годині, перебуваючи на службі в пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 : солдатом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , та солдатом ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , самовільно залишив тимчасову дислокацію військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану) зі закріпленою за ним зброєю АК-74 № НОМЕР_6 (83) 4 магазини з набоями 5,454 та 2 гранати Ф1, де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не маючи жодного наміру до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, та безпідставно був відсутній на службі по 18.05 годину 02.01.2026 до моменту затримання працівниками ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Донецька область м.Слов`янськ вул.Шевченка 22.
Таким чином ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України - самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, зі зброєю, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2025 № 332 (по особовому складу) ОСОБА_5 був призначений на посаду стрільця - снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Згідно з положеннями ст.ст. З, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Крім того, являючись військовослужбовцем ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо.
Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді стрільця снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , 01 січня 2026 року приблизно о 23.45 годині за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення нападу, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибувши до території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , згідно попередньо узгодженого плану, здійснили напад на ОСОБА_10 . Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння автомобілем марки ОРЕЬ А8ТКА р. н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зажадали від потерпілого вигнати автомобіль за територію
домоволодіння направши на нього автоматичну зброю, попередньо з якої здійснивши не менше 2х хаотичних пострілів на території подвір`я. ОСОБА_10 вважаючи, що у разі невиконання вимог нападників щодо вигону автомобіля марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 , ними може бути застосовано насильство, яке є небезпечне для життя та здоров`я, і сприймаючи застосування такого насильства реально, потерпілий не став чинити нападникам опір та виконав їх вимоги щодо вказаного транспортного засобу.
В подальшому досягнувши бажаного ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись поряд з територією домоволодіння по АДРЕСА_5 не маючи ні реального ні уявного права на користування вказаним автомобілем сіли до салону автомобіля марки Ореl Аstrа р. н. НОМЕР_3 „ та покинули місце злочину.
Своїми діями, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинили потерпілому майнової шкоди на суму 229 752, 98 грн.
Таким чином ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Суд враховуючи думку прокурора, бажання обвинувачених, захисника, потерпілого та його представника, керуючись ч.3 ст.349 КПК України визнав доцільним часткове дослідження письмових доказів щодо обставин справи, які учасниками справи не оспорюються. 
Суд з`ясував, обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив обвинуваченим , що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, близько 23.00 01.01.2026 року почув шум, вийшов у двір, троє військових запропонували йому передати їм транспортний засіб, після пострілів передав їм ключі. Постріли зі зброї здійснив ОСОБА_7 , а ключі він передав ОСОБА_3 , який сів за кермо і виїхав через ворота. Озброєні були двоє, стріляв лише ОСОБА_7 .
Після того, як були здійснені постріли, з будинку вийшли його батьки, за яких він дуже хвилювався. Мати сказала військовим, що викличе поліцію. Поданий цивільний позов на відшкодування матеріальної і моральної шкоди підтримав в повному обсязі.
В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою вину в повному обсязі, щиро розкаявся, зазначив, що все в обвинувальному акті зазначено правильно, побачили машину через паркан, забрали ключі у власника і поїхали на транспортному засобі. Він дійсно не хотів виїзжати на позицію, побратими загинули, вирішив втікти. ОСОБА_3 вибачився перед потерпілим, визнав поданий цивільний позов в повному обсязі.
ОСОБА_7 в судовому засіданні також визнав свою вину, вибачився перед потерпілим, цивільний позов визнав в повному обсязі, також зазначив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно. 
Крім того пояснив, що вистрілив в повітря. Пояснити чому застосував зброю з метою залякування чи безпосередньо в якості погрози не зміг, але підтвердив, що стріляв біля матері потерпілого. До ОСОБА_11 їх привіз військовий і ключі від викраденого автомобіля залишились у нього.
В судовому засіданні ОСОБА_5 також визнав свою вину в повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, зазначив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно. Він зі служби не тікав.
Вина обвинувачених підтверджується їх показами, свідченнями потерпілого та частково вивченими письмовими доказами по справі:
Протоколом прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, рапортом ЧЧ ЄО №28 підтверджуються обставини скоєного за ч.3 ст.289 КК. 
Протоколом ОМП від 02.01.2026 року довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів, висновком експерта підтверджуються обставини скоєного.
Вислухавши обвинувачених, потерпілого, частково вивчивши письмові докази, суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні повністю доведеною .
Обставини що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , відповідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставини що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України, є щире каяття та наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно ст.67 КК України, судом не встановлені.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , , суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив два особливо тяжкі злочини, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав, вибачився перед потерпілим, визнав цивільний позов у повному обсязі.
При призначенні покарання суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання:
за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, без конфіскації майна;
за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив два особливо тяжкі злочини, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав, вибачився перед потерпілим, визнав цивільний позов у повному обсязі, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей.
При призначенні покарання суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання:
за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, без конфіскації майна;
за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав, вибачився перед потерпілим, визнав цивільний позов у повному обсязі . .
При призначенні покарання суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання:
за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати, з моменту затримання, з 02.01.2026 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати, з моменту затримання, з 02.01.2026 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати, з моменту затримання, з 02.01.2026 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму 212286.77 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уточнений цивільний позов визнали в повному обсязі і вважають, що він підлягає задоволенню в повному обсязі.
Стягненню з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає в рівних частинах по 70762.26 грн. завдана моральна та матеріальна шкода, та витрати на авто технічну експертизу, здійснену потерпілим, таким чином потерпілому завдано шкоду на загальну суму 212286.77 грн. з яких: 
77286.77 грн. - вартість ремонтних робіт на відновлення автомобіля;
120000 грн. відшкодування моральної шкоди;
15000 грн. вартість проведенного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу. 
Речові докази по справі, транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання потерпілому , слід залишити власнику;
Речові докази по справі:
- автоматичну зброю АК-74 з маркуванням НОМЕР_7 та написом на руків`ї «Ксюха», який поміщено до полімерного мішку опечатаного стяжкою №В455694;
- автоматичну зброю АК-74 з маркуванням НОМЕР_8 та написом на руків`ї « ОСОБА_12 », який поміщено до полімерного мішку опечатаного стяжкою №В455693;
- предмети схожі на корпуси ручних гранат типу Ф-1 поміщено до спец.пакету НПУ №АБ045528;
- запали до ручних гранат типу УЗРГМ поміщено до спец.пакету НПУ №АБ045529;
- 6 коробок з набоями поміщено до сейф пакету НПУ №PSP 320843;
- 7 набоїв поміщено до сейф пакету НПУ №PSP 1149070; 
- 2 магазини з набоями поміщено до окремих спец пакетів НПУ №SUD3064801 та №SUD3064802
- Слід повернути власнику;
мобільний телефон «Realme», іmaі: НОМЕР_9 з сім картою « НОМЕР_10 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy», іmaі: НОМЕР_11 з сім картою: НОМЕР_12 ; мобільний телефон «Хіаоmі» в корпусі чорного кольору поміщені до окремих спец пакетів НПУ №PSP 320844, №PSP слід повернути власникам, ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи 
№СЕ-19/105-26/2359-АВ від 16.03.2026 року в розмірі 3119.90 грн. стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 прож. АДРЕСА_1 процесуальні витрати в розмірі 1040 грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_2 процесуальні витрати в розмірі 1040 грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_4 процесуальні витрати в розмірі 1040 грн. на користь держави.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком чинності.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком чинності.
Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком чинності.
На підставі викладеного, керуючись ст.100, 368, 370, 371, 373,374 392-395 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень , передбачених
ч. 3 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років без конфіскації майна;
ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень , передбачених
ч. 3 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років без конфіскації майна;
за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого
ч. 3 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна;
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати, з моменту затримання, з 02.01.2026 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати, з моменту затримання, з 02.01.2026 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати, з моменту затримання, з 02.01.2026 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму 212286.77 грн. задовольнити в повному обсязі.
Стягнути в рівних частинах, по 70762.26 грн., з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 прож. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_10 рнокпп НОМЕР_13 прож. АДРЕСА_5 , завдану шкоду на загальну суму 212286.77 грн. з яких: 
77286.77 грн. - вартість ремонтних робіт на відновлення автомобіля;
120000 грн. відшкодування моральної шкоди;
15000 грн. вартість проведенного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу. 
Речові докази по справі, транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання потерпілому , залишити власнику, ОСОБА_10 .
Речові докази по справі:
- автоматичну зброю АК-74 з маркуванням НОМЕР_7 та написом на руків`ї «Ксюха», який поміщено до полімерного мішку опечатаного стяжкою №В455694;
- автоматичну зброю АК-74 з маркуванням НОМЕР_8 та написом на руків`ї « ОСОБА_12 », який поміщено до полімерного мішку опечатаного стяжкою №В455693;
- предмети схожі на корпуси ручних гранат типу Ф-1 поміщено до спец.пакету НПУ №АБ045528;
- запали до ручних гранат типу УЗРГМ поміщено до спец.пакету НПУ №АБ045529;
- 6 коробок з набоями поміщено до сейф пакету НПУ №PSP 320843;
- 7 набоїв поміщено до сейф пакету НПУ №PSP 1149070; 
- 2 магазини з набоями поміщено до окремих спец пакетів НПУ №SUD3064801 та №SUD3064802 повернути власнику, військовій частині НОМЕР_1 .
Речові докази по справі:
мобільний телефон «Realme», іmaі: НОМЕР_9 з сім картою « НОМЕР_10 мобільний телефон «Samsung Galaxy», іmaі: НОМЕР_11 з сім картою: НОМЕР_12 ; мобільний телефон «Хіаоmі» в корпусі чорного кольору поміщені до окремих спец пакетів НПУ №PSP 320844, №PSP 320846, №PSP 320845 передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП Синельниківського РУП, ВП №3 за адресою: м. Шахтарське, вул. Ювілейна, 33 повернути власникам, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи 
№СЕ-19/105-26/2359-АВ від 16.03.2026 року в розмірі 3119.90 грн. стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 прож. АДРЕСА_1 процесуальні витрати в розмірі 1040 грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_2 процесуальні витрати в розмірі 1040 грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_4 процесуальні витрати в розмірі 1040 грн. на користь держави.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком чинності.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком чинності.
Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком чинності.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим, та прокурору. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
  Суддя   	  ОСОБА_1